263 
daglugo!» («Bliv ved, bliv ved!«). Da Natatek havde gjort det 
af med hende, gik han hen, lagde sig ved Siden af sin Led- 
sager og sagde, at han havde dræbt hende. 
Den anden Datter kom nu hen og tog Natatek, som lod, 
som om han sov, i sine Arme og bar ham hen paa sin Plads. 
Hun vilde trække Indvoldene ud af ham; men han holdt for 
hendes Mund og klemte hende, saa at hendes Indvolde brast. 
Da Faderen hørte den rallende Lyd, strakte han sig og hviskede 
igjen: «Bliv ved, bliv ved!» Efterat den anden Datter ogsaa 
var død, rejste Natatek og Indlandsboen bort om Natten. 
Da Natatek og Indlandsboen nogen Tid efter hørte, at 
Faderen var vred, fordi Natatek havde dræbt Døtrene, rejste 
de hen til ham igjen. Paa Vejen kom de til en Strøm, hvorved 
der stod mange Folk og fangede Narhvaler véd Aandehuller i 
Isen, og mellem disse Folk var ogsaa de Dræbtes Fader. Da 
han blev dem vaer, kastede han en sort Narhval efter Natatek; 
men denne sprang tilside, saa at Narhvalen ikke ramte ham. 
Det samme gjentoges nok engang, og Natatek tog Narhvalen 
op og kastede den begge Gange tilbage efter Indlandsboen. 
Denne skreg, at han var bange for, at han skulde blive ramt. 
Natatek sprang nu til, og de toge fat paa hinanden. Natatel: 
trykkede Indlandsbøen til Jorden og begyndte at vride Halsen 
om påa ham; men Indlandsboen raabte, at han skulde betale 
med sin angmaletarsiutek'), hvis han bare maatte slippe for 
at miste Livet, og Natatek gav derfor Slip paa ham. Lofterne 
bleve imidlertid ikke opfyldte, og Natatek hørte aldrig mere 
noget til ham. 
Hverken Natatek’s Kone eller hans Husfelles, Indlands- 
boens Kone kunde faa Børn. De byttede derfor Kone for 
nogen Tid, hvorefter Konerne bleve frugtsommelige og fik begge 
Sønner, først Indlandsboens Kone, dernæst Natatek’s. Børnene 
') angmaletarsiutek er et Fangevaaben til at tage Narhvaler med ved 
Aandehullerne. 
