265 
8. Den Blinde, som fik sit Syn igjen, 
forlalt af Nakitilik. 
Da /nik engang kom hjem med en ung Remmesel, vilde 
hans Bedstemoder have Skindet til Brixeskind, medens han selv 
vilde have det til Kobberemme. Han skar nu en Kobberem 
ud af Skindet; men under.Forarbejdelsen sprang den istykker 
og traf ham paa Øjet, saa at ban blev blind. 
En Dag da han sad paa Brixen, sagde han: «Der er en 
Bjørn udenfor Vinduet, kom med min Bue». Bedstemoderen 
kom med Buen og sigtede paa Bjørnen, medens /nik spændte 
og afskød den, saa at Bjørnen faldt død om. «Jeg synes, at 
jeg traf», sagde Jnik. «Nej! Du traf ved Siden af», svarede 
Bedstemoderen. Hvergang hun nu kogte Kjødet af Bjørnen, fik 
han ikke noget deraf. 
Inik sagde en Dag til sin lille Søster: «Vil Du lede mig 
ind i Landet?» Da de kom ind til en stor Slette, lagde han 
sig ned, og hun gik bort. Snart efter hørte han en Flok Vild- 
gæs flyve over sit Hoved. De fløj forbi; men der kom flere, 
og en af disse sagde: «Der ligger et stakkels Menneske». 
Vildgaasen strøg Jnik med Vingerne over Øjnene og sagde: 
«Du maa ikke lukke Øjnene op, førend Du kommer hjem». 
Da han kom hjem, saae han en stor Mængde Narhvaler og 
Hvidfisk komme ind i Fjorden. Han satte sin Harpun i en af 
dem og bandt sin Bedstemoder som Fangeblære til Enden af 
Kobberemmen, saa at Narhvalen trak afsted med hende. 
Inik og hans Søster gik nu ind i Landet og kom til 
en Slette, hvor der var mange Huse. Længere inde i 
Landet kom de til nogle Folk, som kun vare Skygger og ikke 
havde noget Hul i Bagen. De spiste ikke, men sugede kun 
Kjødet ud. Da Inik og hans Søster kom ind i deres Hus, bød 
de dem Mad at spise; men de kunde ikke spise, fordi Kjødet 
lugtede. 
Saavel Znzk som hans Søster giftede sig her. Da Inzk's 
