276 
naar mon vi saa komme ud igjen?» «Nej!» sagde Konen, «vi 
ville tage Barnet med, thi ellers græder det». 
De rejste nu ind i Landet, tog Barnet med og kom aldrig 
ud igjen til Kysten. 
14. To Søstre, som legede Huslege, 
forlalt af Sanimuinak. 
Der var engang to smaa Sostre, som legede Huslege. Den 
ældre sagde til den yngre: «Du kan tage det Hvalhoved-Skelet 
til Mand; jeg skal have den Ørn, der flyver deroppe, til Mand». 
Hvalhoved-Skelettet tog den yngre Søster til Kone, og Ørnen 
tog den ældre Søster. Hun skreg; men den fløj med hende til 
sin Rede og tog hende til Kone. | 
Naar Ornen gik раа Fangst, kom den gjerne hjem med еп 
Narhval i hver af Kloerne og en i Næbet. Idet den passerede 
forbi sine Svigerforeldres Hus, lod den den ene Narhval falde, 
for at Svigerforeldrene kunde faa den. 
Den yngre Søster, som var gift med Hvalen, fik aldrig Lov 
til at gaa ud. Naar hun vilde ud og lade sit Vand, sagde 
Hvalen, at hun skulde gjøre det i hans Mund. Naar hun vilde 
ud for at gjøre sin Nodterft, sagde Hvalen, at hun kunde gjøre 
det i hans Haand; thi han vilde ikke have, at hun maatte 
. komme ud. 
Naar Ørnen gik paa Fangst, snoede hans Kone Narhval- 
sener lige saa tykke som en Kobberem, for at de ikke skulde 
gaa istykker. Da Ørnen en Dag var ude, bandt hun den snoede 
Senetraad fast til en Sten og firede sig ned. Senetraaden 
strakte sig under Nedfiringen, saa hun blev helt bange; men 
hun kom dog ned til Jorden, efterat hun paa de skarpe~Sten 
havde slidt Skindet af sine Ben. Hun gik nu hjem til sin 
Moder. Da Svigersønnen, Ørnen, kom hjem fra Fangst, lod 
