DM 
den som sedvanlig en Narhval falde ned til sine Svigerforeldre 
og flej derefter til sin Boplads; men da den ikke fandt sin 
Kone her, tabte den Narhvalen og floj tilbage til Pigens Hjem. 
Svigerfaderen sagde til ham: «Streak Vingerne ud, for at vi 
kunne se, at Du er vor Svigerson!» Den strakte Vingerne ud, 
og Svigerfaderen skod efter den. Pilen ramte den i Brystet, 
men sprang tilbage igjen. Ørnen blev vred, dalede ned og slog 
Vinduerne istykker; men da den kom hen til Huset, gjorde 
Manden Ende paa den, idet han skød den med sin Bedste- 
moders Kjødvender. Da Ørnen var død, blev den skaaret 
istykker og spist, og af dens Hofteben blev lavet Sæde til 
Hundene. 
Efterat de havde faaet den ældre Søster hjem, sagde Folkene: 
«Hvorledes skulle vi faa fat paa den yngre? hun maa ikke gaa 
ud for sin Mand». Faderen lavede en Konebaad, og da den 
var færdig, skulde det prøves, om den kunde roes lige såa stærkt, 
som en Ederfugl kunde flyve; men efter nogen Tids Forløb 
kom Konebaaden i Agterhaanden. Da de ikke kunde følge 
Ederfuglen, vendte de om, og da de kom hjem, tog Manden 
Betrækket af Konebaaden, skilte den ad og lavede den om. 
Efterat den atter var betrukken, skulde det prøves, om de nu 
kunde ro omkaps med en Tejst. De jog en Tejst op og roede 
ved Siden af den. Da de nogen Tid havde fulgt med den, 
kom Konebaaden i Forhaanden, hvorover de bleve meget glade 
og fik Lyst til at hente Datteren. 
Den paafolgende Dag skulde de 'rejse efter Datteren og 
derefter flytte hen til et andet Sted. Da de kom hen under 
Hvalens Boplads, saae Konen ud af Vinduet og fik Øje paa 
Konebaaden. Hun sagde til sin Mand: «Jeg skal ud og lade 
mit Vand!» «Det kan Du gjøre i min Mund!» svarede han. 
«Jeg skal ud og gjøre min Nodterft!: sagde hun derefter. «Det 
kan Du gjøre i min Haand», svarede Hvalen. «Bare jeg kunde 
gaa ud, saa kunde Du jo binde en Kobberem fast til mig og 
trække mig ind igjen, naar jeg bliver for længe borte?» Hun 
