283 
17. De Gamles Hævn over deres Sønner, 
fortalt af Kutuluk. 
Der var engang to gamle Ægtefolk, som havde en Søn. . 
Hvergang denne gik ud i Kajak, fulgte Forældrene ham i 
Konebaaden; men han roede altid langt foran dem, og naar de 
indhentede ham, havde han for det meste fanget en Hvalros. 
Da han saaledes engang var roet iforvejen, og Forældrene 
nærmede sig et Næs, saae de hain staa derpaa; men han rørte 
sig aldeles ikke. Forst da de kom hen til ham, saae de, at 
han var stillet op paa et Harpunskaft, der var stukket ind 
igjennem Skrævet op i Livet, og at hans Kjønsdele vare bundne 
med en Kobberem om Hovedet paa ham og hang ham ned i 
Panden. Forældrene græd over Sønnen og rejste derefter videre 
Nord paa, indtil de kom til et andet, gammelt Ægtepar, der havde 
mistet deres Søn paa samme Maade. Det blev nu Vinter; de 
byggede derfor Hus, og de to gamle Ægtepar boede sammen. 
Den gamle Mand var Angekok. Han gjorde derfor om 
Vinteren Tornakkunster for at undersøge, hvad Vej de Foik 
vare rejste, der havde dræbt hans Søn, og han fandt ogsaa 
engang Vejen. Da Sommeren kom, rejste de to Mænd derhen. 
De roede ud fra Landet, indtil de tabte det afsigte, og snart 
efter fik de Øje paa det Land, hvortil de skulde. Da de nær- 
mede sig dette, kunde de næsten ikke komme til Land for 
grønne Blade, der vare bortblæste fra Landet her og stoppede 
af Landet derovre; men det lykkedes dem dog at komme 
igjennem Bladene, og de gik i Land, efterat have tildækket 
Kajakerne med grønne Blade, for at man ikke skulde kunne . 
se dem. 
Da de kom op, saae de to Telte, der stode med Aabningerne 
mod hinanden, og hvori der blev holdt Trommedands. Medens 
de stode og saae derpaa, kom to Drenge ud fra Teltet og gik 
ned til Vinterhuset. Snart efter gik de tilbage til Teltet igjen. 
Da Drengene atter kom ud fra Teltet og gik ind i Huset, løb 
