301 
efter den med Aaren, kæntrede de og druknede. Saaledes gik 
det dem allesammen undtagen to smaa Kajaker, ttl hvilke 
Angekoken sagde, at det var bedst, at de roede ind til Land, 
hvilket de ogsaa gjorde, medens de græd. 
Angekoken rejste nu hjem og fortalte, at han nær var 
bleven dræbt. — «Nagiok!» 
28. Karrak, 
fortalt af Pitiga. 
En Tartok havde engang stukket sin Angekok, hvorfor 
denne rejste ind i Landet for at hævne sig paa ham. 
Angekoken Karrak havde engang arbejdet paa Pilejern, 
hvorved hans Tartok, der var Timersek og hed /bak, havde 
faaet Hovedpine og tænkte, at han skulde hævne sig paa sin 
Herre ved at stikke ham. 
Da Karrak nu skulde gjøre Angekokkunster, bleve Lam- 
perne slukkede, men Tartok’en kom ikke, og dette gjentog sig; 
Ibak kom aldrig mere, naar Karrak gjorde Angekokkunster. 
En Aften da Karrak saaledes havde forsøgt sine Kunster uden 
at kunne faa Jbak frem, satte Karrak sig, da Lamperne bleve 
tændte, hen paa Brixen og lænede sig op ad en Stolpe, idet 
han sagde: «Der er vist noget ivejen med Zbak, siden han ikke 
vil komme». Som han sad der og passiarede med en Mand, 
der sad ligeoverfor ham, hørte han noget røre sig under Brixen. 
Han saae efter, men kunde ikke se noget. 
Ibak sad imidlertid under Brixen og gjorde sin lange 
Kniv (dorkotap) istand, nemlig satte et Stykke Menneskekjod 
paa den. Han stak nu sin Angekok med Kniven igjennem 
Livet, saa at Spidsen stak ud igjennem Maven. Angekoken 
sprang op og kom derved til at stikke Manden, der sad 
ligeoverfor ham, i Knæet med Kniven, som stak ud gjennem 
