310 
Han gik nu ind i Huset ved Puzlortolok, hvor der boede 
to gamle Koner, som Maanen og Nelarsik ikke kunde lide, 
fordi de, skjøndt de havde Sorg, kiggede ud igjennem Hus- 
gangen, naar Kajakerne gik ud. Manden, der var Angekok, og 
kun havde eet Øje, skulde gjøre Tornakkunster. Han begyndte 
at slaa paa Skindstumpen, han havde i Haanden; Vandskindet 
og Trommen ; rørte sig, og det peb i hans Haar. Han 
sagde, at de skulde tende Lamperne, thi det var ikke ham 
selv, der gjorde Tornakkunster. Man horte nogen komme i 
Gangen, og han sagde derfor, at den, der kom, skulde gaa paa 
den Side af ham, hvor der ingen Tromme var. Det var Maanen, 
der kom, og Angekoken sagde, at de andre skulde slaa den. 
De slog den med Stovlerne, og den fløj op ovenpaa Puilortolok. 
Da Folkene flygtede ud af Huset, fordi de vare bange, vilde 
Maanen tage Huset med sin kapotak; men nu kom alle 
Tartok’erne og sagde, at han skulde lade det vere. Angekoken 
med det ene Øje kaldte paa en stor Tartok, som hed Ikderfik, 
og som opholdt sig paa en Ø udenfor Kulusuk. Da Zkilerfik 
vilde tage kapotak’en fra Maanen og vred den, saa den var 
nærved at gaa istykker, sagde Maanen i en grædende Tone: 
Skal Vandet da ikke falde mere, og skal Sælerne ikke mere 
faa Unger?» Tartok’en gav nu slip paa. kapotak'en, og Maanen 
fløj tilvejrs igjen. 
32. De to Angekokers Besøg hos Drabsmændene, 
fortall af Adlagdlak. 
Der var engang to Brødre, som vare Angekoker. Naar 
deres Naboer gik ud i Kajak, kom de aldrig hjem igjen. Da 
de to Brødre engang rejste ind i Fjorden, hørte de nogen kalde: 
«mata! mata!» og fik saa Øje paa et stort, højt Hus. Da de 
kom hen i Nærheden af Huset, saae de, at der var en hel 
