314 
34. Om Maanemanden og Erkingasek, 
fortalt af Narsingertek og Adlagdlak. 
Paa Maanen boer en Mand i et Низ. 1 Husgangen er et 
Hul, hvorigjennem man kan se ned paa Jorden. Denne er saa 
lille, saa at det seer ud som om alle Vinterpladserne ligge tæt 
ved hinanden. Udenfor Huset staaer der Konebaadsstøtter, men 
han har ingen Konebaad. Naar Maanen gaaer paa Fangst, trækker 
den et Vandskind for Husgangen, og naar den kommer hjem 
igjen, tager den Skindet fra og hænger Slæden paa Væggen. 
Maanen har en Narhval til at trække Sieden, og=den har en 
Hund, som er saa gammel, at den ikke har Hud paa Pande- 
skailen. Som bekjendt rejse Angekokerne af og til op Ш 
Maanen for at hente Born. Hunden gjoer, naar Angekokerne 
nærme sig Maanen, selv om de komme bag fra. Man kan 
tydelig høre denne Gjoen i de Huse, hvorfra Angekokerne ere 
rejste. Naar nogen gjør Spektakler ovenpaa Maanens Hus, 
bliver denne vred og gaaer ud for at kigge ned igjemnem Hullet 
i Husgangen. Hvis Maanen seer en Kone, der har faaet et Barn, 
som er dødt, og som altsaa har Sorg, gaa ud i det Fri for at 
hente Vand eller andet, driver Maanen hende ind igjen ved at 
lade det sne eller ogsaa ved at tage Sjælen fra hende. Ange- 
koken maa da gjøre Rejsen til Maanen for at skaffe Konen sin 
Sjæl igjen. Naar Maanen skinner paa et Fruentimmer, som 
sover, bevirker den Menstruation hos hende. 
En Angekok, der skulde til Maanen, kom af en Fejltagelse 
til Solens Moder (Jupiter). Denne skar ham istykker, tog 
Leveren ud af ham og spiste den raa. Angekoken var nærved 
at dø, men rev Sjælen ud af Munden paa Solens Moder, da 
hun skulde spise den, og han blev rask igjen. 
Paa en stor Ø langt ude paa Søen boer en enlig Mand, 
som hedder Erkingasek. Han kaster Harpun med venstre Haand, 
og han fanger Mennesker paa meget lang Afstand med Blære- 
pil. De kvases aldeles og dø. Han ligger i Kamp med Manden 
