322 
stak den ind i Kajaken. Da han rejste, blev det tyk Taage, og 
han kom efter nogen Tids Forløb tilbage til det samme Sted, 
som han rejste fra. Han roede atter ud; men kom igjen til- 
bage til det samme Sted. Han roede tredie Gang ud, 
men kom tilbage igjen til det samme Sted, og da han vilde 
stige iland, kunde han ikke komme op af Kajaken, men mærkede, 
at der var noget, der rørte sig bag i den. Det var den lille 
Gobajak, der holdt paa ham og rev ham i Ryggen, saa at han 
døde, og spiste ham helt op. 
42. Sieterevarsusuak og Kobaluarsusuak, 
fortalt af Angitinguak. 
Disse vare to Fættere, som boede paa en stor ©. Kobalu- 
arsusuak boede indenfor Sieterevarsusuak. De vare begge ugifte, 
og sidstnævnte, der ingen Kajak havde, vilde gjerne gifte sig 
med sit Søskendebarn. Naar Kobaluarsusuak vendte tilbage fra 
Fangst, havde han gjerne to Hvalrosser paa Sleb. Han 
plejede da at ro forbi sin Fætters Hus, og raabte til ham, at 
han skulde komme over til ham.  Sieterevarsusuak gik da over 
Land til Fetteren, og naar Hvalrosserne bleve parterede, plejede 
han at faa den ene Side som sin Part. Saadan gik det en Tid. 
Kobaluarsusuak rejste nu hen til Seterevarsusuak’s Soskende- 
barn og saae, at hun var saa smuk som ingen anden. Han 
sagde da til hende, at han vilde have hende til Kone. Hun 
vilde ikke gifte sig; men Kobaluarsusuak blev ved at overtale 
hende og sagde, at hvis hun ikke vilde have ham, saa vilde der 
nok komme en Gammel og hente hende. Han tog hende hjem 
med sig og gjorde hende til sin Kone. Naar Kobaluarsusuak 
gik paa Fangst og kom hjem med to Hvalrosser, roede han 
