323 
hen til sin Fætter, raabte paa ham, og denne kom hen til ham 
og fik en halv Hvalros. 
Da Kobaluarsusuak engang var paa Fangst, og hans Kone 
var udenfor for at lade sit Vand, sprang Sveterevarsusuak til, 
tog hende ved Armen og forte hende med sig hjem. Da 
Kobaluarsusuak kom hjem og savnede Konen, havde Fætteren 
taget hende. Han gik nu over til Szetevarsusuak og sagde, at 
Konen skulde komme frem. Hun rakte ogsaa Haanden frem 
for at tage hans Haand; men Szeterevarsusuak skubbede hende 
tilbage. Kobaluarsusuak log nu fat paa Sreterevarsusuak, og de 
begyndte at brydes. Kobdaluarsusuak faldt, men rejste sig strax 
op igjen. Han blev atter trykket ned, men stod atter op og 
tog igjen fat paa Szeterevarsusuak. Medens de brødes, tog 
sidstnævnte sin Fætter og slog ham ind mod Husgangen, saa 
at han døde. Han bar ham derefter ud, og vendte hans 
Ansigt mod alle Verdens Hjørner, hvorefter Kobaluarsusuak blev 
levende igjen og gik hjem uden at faa sin Kone. Naar Kobalu- 
arsusuak gik paa Fangst, fik Sieterevarsusuak som sædvanlig sin 
Part, og de vedbleve at være lige gode Venner i Fremtiden. 
43. Manden, der spiste sit eget Barn, 
forlalt af Kutuluk. 
For mange Aar siden boede en Mand ved Zgdlitalik paa 
Kulusuk. Da det blev Foraar efter en daarlig Vinter, i hvilken 
alle Naboerne vare sultede ihjel og spiste, begyndte Manden 
igjen at fange Sæler, og kom en Dag hjem med en ung Remme- 
sæl. Medens Konen skar den op, gik Manden ind i Huset og 
saae, at Vandet kogte. Han fik stor Lyst til at spise Menneske- 
kjød igjen, og da deres lille Barn græd, tog han det og stak 
det ned i Gryden med det kogende Vand. Konen kom nu ind 
og saae, at Barnet var borte, hvorefter Manden tog Barnet ud 
21° 
