324 
af Gryden, lagde det tilside og kom Sælkjødet i den. Da 
Kjødet var kogt, lagde Manden Barnet og Sælkjødet ved Siden 
af hinanden, og da Husfællerne kom hen for at spise, sagde 
han: «Hvad mon der smager bedst?» og tog derpaa selv Bar- 
net og spiste det istedetfor det prægtige Sælkjød. 
Da Manden fangede igjen, kom der en gammel Mand, som 
var den eneste, der var bleven tilovers af dem, der boede ved 
Siden af, idet alle de andre vare sultede ihjel. Han kom hen til 
Huset og saae, at de havde kastet den tykke Sælhundesuppe 
udenfor. Han gav sig til at spise, og gik ikke ind, forend 
han havde spist det altsammen. Da han kom ind, gav 
de ham et Stykke Kjod, og Manden, der havde spist Barnet, 
sagde: «Mon Du ikke ogsaa bliver spist?» Da han havde spist, 
lagde han sig til at sove. 
Næste Morgen vilde den Gamle gjerne blive, men Manden, 
der havde spist Barnet, sagde, at han skulde rejse. Da den 
Gamle var stegen i Kajaken, kunde han ikke ro, fordi han havde 
spist for meget. Husherren bandt derfor sin Kajak til hans og 
hjalp ham over til hans Boplads; hvorefter Husherren roede til- 
bage igjen. Senere hørte de, at den Gamle var død, fordi han 
havde spist for meget, efter at have sultet saa længe. 
44. Folkene, der kom til åt spise deres egen Broder, 
fortalt af Kutuluk. 
En Mand, som fangede godt, boede alene sammen med 
sin Kone i et Hus. Naar han havde været ude paa Fangst, 
kom han gjerne hjem med flere Sæler, hvoraf han saa plejede 
at tage en op med for at lægge den ind under Vinduesbrixen, 
hvor den kunde raadne. Her laa baade Sortsider og Netsider. 
Engang fangede han tre Bjørne. Da han havde fanget 
