326 
han tog en Stump Spæk, som han stak i Munden. Saadan 
gjorde han hele Vinteren. Naar han gik ud, samlede han noget 
Tang, som han kastede ned i Huset til de andre. 
Engang da den store Mands Svoger havde fanget, kom han 
ind til ham og sagde: «Jeg synes at det lugter ligesom I havde 
fanget?» Men da de ikke vilde give ham noget af Fangsten, 
svarede de: «Hvorledes skulle vi fange? det er jo ikke Vejr til 
at gaa ud og fange i!» 
En Dag da den Store kom hjem til Huset, hørte han nogen 
nede i Huset sige: «Det er da dejligt, at jeg har faaet noget 
at spise». «Hvad er det, Du har fundet!» spurgte den store 
Mand. «Det er et dejligt Menneskeøre!» svaredes der. 
Om Foraaret sultede de alle ibjel, undtagen den store Mand. 
46. Sanimuinak’s Fortælling om hvorledes han blev 
Angekok.') 
Dengang jeg var lille, lavede jeg engang en lille Slæde, 
hvorfor jeg fik Prygl af min Moder af Sledeopstanderen. Jeg 
besluttede mig da til at blive Angekok. 
Vi boede dengang ved Umivik og havde tidligere boet ved 
Norsit. Jeg gik da ud til Norsit til en Revne i Fjeldet, der 
vender mod Solopgang, lagde en stor Sten over Веупеп og en 
anden ovenpaa denne. Jeg begyndte nu at gnide den øverste 
Sten rundt imod den underste i Retning «med Solen» og ved- 
blev dermed, indtil jeg næsten var lam i Armene. Jeg hørte 
da en Stemme nede fra Revnen tale til mig; men jeg forstod 
ikke Ordene, stivnede af Skræk, og Indvoldene gik op i Halsen 
paa mig. Da Stemmen forsvandt, gik Indvoldene ned fra Hal- 
sen, men jeg havde ingen Kræfter paa Hjemvejen. Jeg spiste 
1) Denne Fremstilling er meget afkortet. 
