329 
Jeg har engang seet Tornarsuk. Han sad foroverbojet 
med Ryggen mod mig, holdende med begge Hænder paa sine 
Skamdele. Jeg sprang op påa Ryggen af ham og tabte dernæst 
Bevidstheden. Da jeg kom til mig selv igjen, laa jeg paa en 
stor Sten. 
471). Asiak. 
Astak boer i Himlen. Naar Vejret stadig er uden Nedslag, 
rejse Angekokerne til ham for at bede ham, om det maa blive 
Regnvejr. Naar Angekoken kommer til ham og kiger ind i 
hans Hus, sidder hans Kone paa Brixen, og til hende siger 
Angekoken: «Da det er altfor længe siden, at det har regnet, 
kommer jeg til Aszak for at bede ham om at lade sit Vand». 
Konen siger det til Asiak, der sidder tildækket paa det Indre 
af Brixen. - Naar hun ryster den Bjørneskinds Stump, han har 
siddet paa, og det stænker fra den, regner det. 
Asiak og hans Kone nedfire deroppe fra en Kajak-Halvpels, 
i hvilken de lægge en Vante, forat denne af Menneskenes Spæk- 
poser skal fylde Halvpelsen. Derefter hejse de den op igjen 
fyldt med Spæk og alle Slags Madvarer, og af disse Sager leve de. 
43. Trommesang af Pitiga. 
Pitiga, der er 28 Aar gammel, har tre Gange tidligere værel 
gift, men hver Gang kun for en kort Tid, nemlig ei Par Maaneder. 
De to Koner skilte han sig ved, fordi de ikke hotdt hans Slovler 
1) Saavel i Ethnologien som i Rink's Bemærkninger er Nr. 47 nævnt som 
en Trommesang. Denne er imidlertid udeladt, og det ledige Nummer 
udfyldt med ovenstaaende Sagn, der er udtaget af Hanserak's Dagbog, 
hvor det er fortalt i en noget bredere Form. 
