Tavle XVI. 
Spidser til Fangeredskaber. 
Den øverste Række bestaar af Stenspidser til Lændsere og Kaste- 
pile. Spidsen længst tilhojre er fundet drivende paa Storisen bundet 
med «Vidier» paa et afknækket Skaft. Da Grønlænderne ikke benytte 
Plantestof til saadant Brug, antager jeg, at Spidsen hidrører fra NV,- 
Amerika. 
I den næste Række sees gamle Ben- og Messingspidser til Har- 
puner. Odden paa Fig. a bestaar af et tyndt, fladt Stykke Ben, der 
er bundet i en Sprække paa Tandspidsen. Paa Fig. 5 er Odden af 
Messing. Fig. c og e ere helt af Ben; Formen 'af disse er fuld- 
stændig ens; kun Slorrelsen er forskjellig. ; 
I nederste Række sees de nu brugelige Harpunspidser. Fig, f er 
en stor Spids af Narhvaltand med Jernod. Et lille Stykke Metal er 
hæftet nederst paa Tandspidsen, forat den ikke skal revne, Ligesaa 
ofte anvendes Spidser af Form som Fig. 7, der er af Hvalrostand. 
De sınaa Spidser g og © ere til Fangst ved Aandehullerne paa Isen 
og have samme Form som Harpunspidserne, men kun meget mindre. 
Fig. ег en Harpunspids til Itwartit- Fangst eller Slæde - Fangst. 
Odden er af skarpt Ben. Spidsen er drejelig omkring en Nagle 
(se Fig. 1). Harpunen sidder i en Fordybning paa Træstagen og fast- 
holdes af en Kobberem, der ved Hjælp af et Spænde eller bekneben 
Stikledning sættes fast højere oppe paa Stagen, og et lille Benstykke 
holder Linen fri af Randen paa Slagen. Det drejelige Stykke af 
Benspidsen holdes lodret af en lille Strop, ved hvilken der henger to 
vibrerende, smaa Tandstykker, udskaarne som Sæler. Naar Harpunen 
stikkes ind i Selen, smoger Stroppen sig af det bevegelige Stykke, 
som drejer sig paatvers inde i Dyret, naar man holder fast i Kobbe- 
remmen. Samtidig udrives Spendet eller Stikledningen, hvorved hele 
Benspidsen frigjores fra Stagen. Samme Art Spidser (4) bruges ogsaa 
lil Laxefangst paa dybt Vand gjennem et Hul i Isen; men i saa Til- 
fælde bruges lo Spidser, der sidde tat ved Siden af hinanden og 
danne en Gaffel (se Tav. XV, Fig. a og 6), og der anvendes da 
ingen Strop. 
