90 R. COLLETT. [No. 7. 



rnellem disse Rynker ere endnii ligesaa tæt torneklædte, som de 

 øvrige Dele af Huden. 



Hos de ældre Individer ere disse Hudrynker glatte (torne- 

 løse), og særdeles distincte ; Huden er saaledes hos disse inddelt 

 i fine, tverlobende, tæt torneklædte Striber, adskilte ved de glatte 

 Tverfurer. De torneklædte Stribers Høide er omtr. 3—5°^°^; paa 

 hver af disse Striber ere Tornene sammenhobede noget uregel- 

 mæssigt, saaledes at deres Spidser kunne vende snart fortil, 

 snart bagtil eller til Siderne. 



De Skjæl, der beklæde Finnerne, vare (hos tingerne) noget 

 mindre, end de øvrige Skjæl, men af samme Form; den øvre 

 Caudalflig var langs den øvre Rand helt glat. 



Paa Hovedets Forside vare Skjællene hos disse Unger større, 

 end paa Legemets øvrige Dele, mørkbrune af Farve, og stillede 

 mere spredte; Smaatornene ved Skjællets Basis vare forsvundne, 

 og Midttornen var riflet. 



Paa Snudens Sider findes et større Antal runde Slimporer, der 

 aabne sig mellem Overhuden som fine Tverspalter. Disse Slim- 

 porer mangle i Snudens fingerlignende Spidse (der støttes af fast 

 Brusk). Omkring disse Porer vare de ovenfor omtalte Skjæl 

 stillede i en regelmæssig Kreds, og vare tillige lavere end de 

 øvrige, og havde ligesom afslidte Spidser. 



Mundhulen og Gjællehuerne ere (ialfald hos de unge Ind.), 

 ligeledes tæt beklædte med fine Hudtænder. Paa Tungen og 

 det tilsvarende Parti af Ganen danne disse Hudtænder et jevnt 

 og tæt Belæg ; men i Mundhulens bagre Del og paa Gjællebuerne 

 ere de mere samlede i Hobe, der hæve sig som smaa vorte- 

 formige Forhøim"nger, adskilte ved helt eller næsten glatte Mel- 

 lemrum. Deres Bygning (hos disse unge Individer) er iøvrigt 

 idethele som Legemets Hudtorne; fra Tandens Basis, der er 

 forsynet med korte og tætte, stjerneformige Smaalorne eller Rifler, 

 hæver sig en kort Midttorn, hvis Høide omtrent er saa stor som 

 Tversnittet af Tandens Basis; dens Spidse er svagt bagudrettet, 



