1905.] MEDDELELSER OM NORGES FISKE I A ARENE 1884 — 1901. 127 



paa hver Side af Midtlinien. Stærkest røde vare Partierne langs 

 Næsekjølen og nedenfor Øinene; fremdeles over de indre Dele 

 af Pectoralerne, samt nedad Ryggens Sider helt ud over Hale- 

 roden. 



Rødt var fremdeles Partiet" over Ventralernes forreste Flig; 

 Dorsalerne vare ligeledes rødlige med sort Bræm. 



Helt blaagraa vare Partierne paa Siderne af Snuden, samt 

 Ventralernes bagre Dele. 



Legemets Underside var mørkt graabrun, med rødlig Tone 

 over Bugen; Snudens Underside var blaagraa med rødlig 

 Midtkjøl. 



Et Par andre Hunner (Tolall. 1315 og 1825'^'»), begge fan- 

 gede i samme Fjord Vinteren 1900 — 1901, havde idethele den 

 samme Farvetone, som det ovenfor beskrevne Ind.; hos den 

 ældste Hun var dog den rode Farve mattere. 



Hos Hannerne er idethele den rødbrune Indblanding mindre 

 iøinefaldende, og Farven oftest mørkere, end Hunnernes. 



Tcenderne ere i Form og Størrelse idethele overensstem- 

 mende med Tænderne hos R. batis, men afvige fra denne Arts 

 ved sin eiendommelige Sculptur. 



Medens den hele Tand hos B. batis er fuldstændig glat, er 

 hos R. nidrosiensis saavel Tandpladen, som Tandspidsens Rod 

 forsynet med yderst fine, ophoiede Knuder eller Rynker, der 

 undertiden kunne ordne sig til yderst korte, ophøiede Striber; 

 disse Ujevnheder ere mest fremtrædende hos Hunnerne, hvor 

 Tandpladen er relativt bredere, end hos Hannen. Alene Tand- 

 spidsens ydre Del er helt glat. 



Tandrækkernes Antal er gjennemsnitlig fra 42—46 oventil, 

 og hgesaa mange nedentil. Et yngre Han-Individ (Totall. 1315™"°) 

 havde blot 37 Rækker oventil, og 38 nedentil, medens Antallet 

 hos en samtidigt fanget Hun af samme Størrelse var normalt. 



Ligesom hos flere andre Rokker ere Hannens Tænder slan- 

 kere og spidsere, end Hunnens. Hos Hunnen er Tandspidsen, 

 der hæver sig fra Grundpladen, kort, og dens Høide neppe saa 

 stor, som Pladens Diameter. Hos Hannen er baade Grundpladen 



