1040 



færtcle« ficre Slntd, til 1)\>\M tbftminbfie l;Dg o^ gfjlfen« ^^V- 

 ^jig^et) tffe j^aov i ?5orboIt>, er ot^enfor berørt. Om ten Jib, 

 Sfi-gaeneé Ut»if(iiig mettager, cm te fvccte Unger, og om Suiten, 

 til (}inlfen tiefe »antre i ^ai^et, er Sntet mig kfjcenbL 

 •WlUH•n^clfc. Matine g enojen er i fin llorjle ?5uIt{ommenbeb i 3)?aone# 

 terne 9)?art^, Sl^^rii og 2'Jaj, etlcr inten ten ijct hegningen er bleten 

 utmagret. 3lntcnileti3 anfee tin for en fortrinlig ^pife, og, for* 

 faaintt ten fanget i j^orre SJ^cengte, ent ftriu* fan forbruget, 

 marineret ten ligefom folgente 5lrt, og ^olteg i temmelig ^øj 

 ^ri^. I'og 00 tcrimot l}ax man Slfff^ for tcnne giff, ja betrag* 

 ter ten i)el cntog fom giftig; og ten blitfer tcrfor 'paa te en# 

 felte l^nnfter af »or ^^ftftræfning, ^n^or ten fangeg noget jcetinli* 

 gere, bortfaftet, for faatoitt fom iffe en enfelt giffer 'paa fræm* 

 mete Steter fan l)a'ot Ia:rt at ijurtere ten. 

 sunbcr. 53lantt ^^attet^rcne tceUc^ Otteren fom teng giente, 



9)? al len og ©jetten blantt gærftaant^fiffene. ^^»tlfe gien- 

 ter ten |ar blantt j^orrc •l'^ai^t^r, ft)ncg ubefjcentt. gingelen 

 bli»er rimelig^sié for en j}or Del fortccret af forjTjcellige (£um))# 

 og 8t)ommcfngle. gor Sn^ltcti^r fpncé ten fun i meget ringe 

 ®rat at ijoere utfat; jeg 5>ct iffe, at man |iar iagttaget nogen 

 til 5\ra'b3tt)rene bfn^^^vcntc giente \>aa ten, og allc forfattere 

 om Sntvolt^crmenc forbigaa benne lampret meb STau^bct. Sn 

 enefte @ang bar jeg imitlcrtiD truffet en Agamonema*) i ten 

 kgefte !DeI af S3ug()ulen meøem &tognfornene. 



*) gorclcbigt fan tfn beUQmi fom Ag. Lampetræ. 



