397 



entnu iffe muligt, ivun faaiticgct ev ftffert, at fcen er temmelig 

 Qlminbelig vet a3cr9en (fiO^ n. 23r.)^ og entnu forefommer peb 

 Sditmor (omtrent 62*^ ii. 33r.). ^m te fyMige cngelfTe ^p* 

 fter fvncig ten nt oære fjffltenj cm ten forefemmcr \>cia te 

 fvonlTc, er mig utefjentt *). 



S^oé f>é er ten, faaoel i 5?attegattet fom i ©flerfocn, ifitr 

 i ^yii^^te og 53ugter, olmintelig, cg fom jeg formoter t»or afmins^ 

 teligftc i^utlingavt, ^ooroel jeg iffc vil nægte, at tcm^ ©torrelfe 

 fan Intrage en ®eel til, at ten crl}olteé t>pppigcve ent te an- 

 Jre, mititrc 5lrter. 



S)en opbolter flg gjcritc mtr oet Sant mellem (2tene-!if^^cmaiit>c. 

 cg SangbujTe **) ; l)»?ppigt feer man ten i -^avne at (laae teet 

 »eb 55oloærferne. Smitlertit l)ar jeg altrig )paa te ncrlTe i\i;- 

 jter bemÆrfet ten i (Sbbetitcn (\t blioe tilbage i fmaa T^antlniHer 

 eller unter ©tene, faaleteé fem 'EilfÆltet er mct aDtTillige af 

 te tilforn omtalte ^yilTe. S ftne SSeoo-gelfer er ten temmelig 

 torjT og langfom. 



S)en3 Satriug beflaaer i allcliaante fmaa ^rccbétijr, ©no-gle n^i-ing. 

 cg 93iuélinger, l)t»ormet man fætoanltgt finter SJ^aoen fpltt; cg 

 til at fonterbite tii^fe fpncé ogfaa tene S'ixnter, untcrflottete 

 of te ftærfe i^ja-bemufTler, ret jTtffete. ^uat 3^oUe te i en 

 cverortentlig ©rat utuiflete 9?affemufFler fpille i tenS Zcve- 

 maate er mig ubefjentt. 



??aar (Sfftrøm antager tet for ftffert ***), at Ccgctiten soi-pianr- 

 inttræffer om g-oraaret, fan tette »el i alt g-alt fun gJÆltc ""'^" 



*) ®a ncpmlig ben af 'Crtlenctenncs unbcr S^aonctG. nlger kfPrmie 

 gorm efter min 50?fiung iffc »cl fan »crrc ibcntijT mcb uor 

 forte kutling. 

 **) Cigcfom mange gifPe l}og cé, nærmere »eb Canb om ©ommcrcii, 



paa jtorrc I}).)hi>e bcrimob om 5i5intcrcn. 

 *'**) Tic ^tf(^e in &cnQcl)eeren »on møi-fc, ©ibc 2.-).) : „ fid)fr i|l, 

 baj5 if)re gairfjscit in ben ??rul)(ing ^Mr 



