2 Allmänna karakterer. 
pA 
samma bemärkelse som hos de högre ryggradsdjuren) saknas. 
" Nackbenet (hos benfiskarne) har oftast ingen ledknapp; men hos 
många fiskar, t. ex. Percider, Scorpeniner och Cottiner m. fl. 
förekomma 2:ne tydliga ledknappar eller zygapophyser, bildade 
endast af ossa exoccipitalia (occipitalia lateralia), och artiku- 
lerande med kroppen af 1:sta kotan. Hos benfiskarne är basi- 
lardelen af nackbenet (basioccipitale) förhenad, och har vanligen 
en kankav bakre yta, som genom synchondros är fästad till eller 
förenad med första kotan på samma sätt som kotorna sins 
emellan äro förenade, samt liknar ytorna vid ändarne af kotornas 
kroppar i allmänhet. Hos samma fiskar är hvarje underkäks- 
gren vanligen sammansatt af 3:ne ben, och dess fäste vid kra- 
niet förmedlas af ett af flera ben bildadt »suspensorium», hvars 
nedersta med underkäken artikulerande ben motsvarar föregående 
5:ne djurklassers quadratben och däggdjurens malleus!) och öf- 
versta med kraniet artikulerande ben motsvarar däggdjurens 
incus?). Vid det öfversta benet i detta suspensorium (os hyo- 
mandibulare) är tungbensapparaten, eller de så kallade visceral- 
bågarne, som bära gälarne, upphängd. Extremiteterna äro pariga 
fenor (bröst- och bukfenor), som äro försedda med ben- eller 
broskartade fenstrålar. Kroppsformen är omvexlande: stundom 
kort och tjock, eller bred, eller ock hög, och stundom smärt 
och långsträckt, ja t. o. m. lineär. Den typiska fiskformen 
(Cforma elegantior”) är laxens form, d. v. s. något hoptryckt 
spolformig, afsmalnande framåt och isynnerhet bakåt, och utan 
skarpa eller tydliga gränser mellan kroppens särskilda afdelnin- 
gar, hufvud, bål och stjert, och utan hals. Stjerten bär meren- 
dels vid spetsen en vertikal och af fenstrålar stödd fena. Krop- 
pen är vanligen betäckt af fjäll eller plåtar?), som bildas i sjelfva 
huden (cutis), i hvilken man äfven merendels träffar så kallade 
slemafsöndrande organer, som sannolikt äro säte för en egen- 
domlig sensibilitet, och stå i förbindelse med en långsgående 
rad af öppningar å hvardera sidan af kroppen: den så kallade 
sidolinien. | 
1) HUxLEY: Proceed. of the Zoolog. Society of London 1869, pag. 391. 
2) HUXLEY: ibm. pag. 405, och PARKER and BETTANY: The Mor- 
phology of the Skull, pag. 351. (1877). 
3) Man har kallat dessa fjäll eller plåtar dermalskelett eller hud- 
skelett, eller ock yttre skelett, ehuru det naturligtvis är af helt annan be- 
skaffenhet än Arthropodernas. 
