Kilbens-apparaten. 7 
fördjupning, som är innanför den anförda benbryggan, ungefär 
på benets midt, synas fyra foramina, af hvilka det ena är större 
än de andra, och då rötterna för nervi trigeminus och facialis 
utgå genom dem, har man ansett dem motsvara foramina ovale 
och stylomastoideum hos däggdjuren. De bidraga till en ringa 
del jemte o. sphenotica till att bilda den ledgrop, hvari den 
främste ledknappen eller ledutskottet på o. hyomandibularia ar- 
tikulerar med kraniet. Enligt Parker börja de bildas i den 
främre tunne kanten af den brosksköld, som är bakom den 1:ste 
afdelningen af den 5:te nerven och som omsluter den 2:dre af- 
delningen af den samme. De betäcka en del af hörselorganets 
vestibul och den främre vertikale canalis semicircularis, samt 
äro broskben. — 5:te och sista paret, o. sphenotica, PArRKerR!), 
bilda de främre delarne af hjernskålens sidokanter bakom ögon- 
"hålorna, samt utmärka sig dessutom derigenom att de vid sin 
bakre del hafva ett starkt utstående utskott ofvan ledgropen för 
den främste ledknappen å o. hyomandibulare. Deras gränser 
äro: framåt till ögonhålorna, inåt till pannbenen och till en 
mindre del till o. pterotica, bakåt till de sist nämnda benen, 
och nedåt till o. prootica och alisphenoidea. Deras främre till 
ögonhålorna sig sträckande del är kölad å undre sidan samt fast, 
men tunnare än den bakre, som är tjock och gropig. Ofvantill 
äro de till en del täckta af pannbenen, och bakerst af o. ptero- 
tica. Den redan omnämnde ledgropen för den främste led- 
knappen på o. hyomandibulare bildas till större delen af o. sphe- 
noticum och begränsas framtill af en starkt utstående kant, som 
sammanhänger med det öfver den utstående, äfvenledes ofvan an- 
förda utskottet. Enligt Parker börjar det under sin utveckling 
att visa sig öfver ampullan af den främre canalis semicircularis; 
och det, såsom de andra periotiska benen, är ett broskben. 
3. Kilbens-apparaten. — Till denne apparat höra hos 
gösen endast fyra ben, nemligen ett bakre kilben (os basisphe- 
noideum, HuxreEY, PARKER), de båda stora vingarne (ale magne 
eller 0. alisphenoidea, HuxtLeY, PArxErR) samt bikilbenet (o. para- 
1) Dessa ben ha af CUVIER och andra erhållit benämningen bakre 
pannben (ossa frontalia posteriora), under hvilket namn de ännu förekomma 
hos HUXLEY; och man har ansett dem mostvara postorbitalutskotten hos 
däggdjuren. PARKER (Philos. Transact. vol. 163) har sedermera påvisat 
deras beröring med hörselapparaten, och att de böra räknas till de peri- 
otiska benen, och följaktligen till tinningbensapparaten. 
