Främre extremiteterna. ll 
taggarne. — Stjertfenan, som är temligen djupt klufven har 17 
fullständige ledade strålar, hvilka alla, med undantag af de 
båda -ytterste, äro grenige. De 8 öfre af desse strålar äro fä- 
stade på den öfre afdelningen af stjertfenans basalskifva, och 
de öfrige på den undre D:o. För öfrigt förefinnas en del korta 
strålar vid såväl öfre som undre kanterne af stjertfenans bas. 
Extremiteterna. 
Främre extremiteterna. Alla till dessa hörande ben 
äro pariga. De ben, genom hvilka främre extremiteterna eller 
skuldergördeln är fästad vid hvardera sidan af kraniets bakre 
del, äro ytliga till kraniet hörande appendikulära hudben, och 
tillhöra således i sjelfva verket icke främre extremiteterna, men 
då de hafva nämnda samband med och betydelse för dessa, vilja 
vi dock här beskrifva dem i förening med de sednare, enligt 
hvåd vi redan ofvan pag. 21 anfört. De äro 2:ne: I å hvar- 
dera sidan, och hafva formen af en klyka eller gaffel, hvars öfre 
gren är fästad till öfre sidan af os epoticum, och nedre D:0 till 
bakre kanten af o. opisthoticum, den sednare medelst brosk. 
Deras bakre enkle del är kort, hoptryckt och tunn, med skarpa 
kanter, af hvilka den öfre och bakre äro afrundade, den sednare 
bildande vid sin förening med den undre en trubbig spets. Vid 
de båda grenarnes förening är å yttre sidan ett kort utskott, 
och nämnde sida är ojemn af slemgropar. Detta ben har, såsom 
redan ofvan blifvit uppgifvet, af Parker erhållit benämningen 
os posttemporale!). — På inre sidan af detta bens enkle hop- 
tryckte del är det öfversta af de skuldergördeln egentligen till- 
hörande benen fästadt: öfre nyckelbenet eller supraclavicula, 
ParkerR?). Det är af en aflångt elliptisk form och vid dess öfre 
ände afknipet, så att det der har en hals, som vid spetsen före- 
ter en förtjockning eller hoptryckt ledknapp, för artikulationen 
med det föregående benet. Dess undre eller främre del är tjock, 
och dess bakre eller öfre tunn, och på inre sidan är det urhål- 
1) G. Cuvier (Hist. nat. des Poiss. T. I, pag. 373) har kallat det 
surscapulaire, och deraf hafva sednare författare bildat namnet os supra- 
scapulare. 
2) A Monograph on the Structure and. Development of the Shoulder- 
Girdle and Sternum in the Vertebrata, Ray Society 1868, pag. 55, pl. II, 
fig. 7 och 8 — Af CUVIER (1. c.) har det fått benämningen scapulaire, 
och af andra författare namnet scapula. j 
