Benfiiskar. 39 
1:sta Underklassen PACHYCARDII, E. Hecrker, 1866. 
Hjerna och muskulöst hjerta förefinnas, och den förra är 
innesluten i en mer eller mindre utbildad hufvudskål. 
l:sta Serien AMPHIRHINI, E. HacKrer, 1866. 
Luktorganet är dubbelt, d. v. s. med 2:ne näskaviteter 
och 2:ne luktnerver. 
1:sta Ordningen TELEOSTEI, Jon. Mörner, 1844. 
(Osteopterygii, Auctorum). 
Benfiskar. 
Skelettet är benartadt, med i allmänhet skilda ryggkotor 
och utan qvarstående ryggsträng. Ögonnerverne blott korsa 
lwarandra, och bilda icke något chiasma. Arterstammen (bul- 
bus arteriosus) är ej muskulös, och blott vid dess bas förefin- 
nas ett par valvler. Gälarna äro fria samt täckta med gäl- 
lock. Tarmen är utan spiralformigt veck inuti. 
Denna ordning omfattar det vida största antalet af nu lef- 
vande fiskar såväl i allmänhet som inom vår fauna, och de till 
den hörande äro de mest typiskt utbildade, hvadan vi, såsom 
ofvan blifvit yttradt, anse oss böra ställa den högst. Först i 
midten af de sekundära geologiska bildningarne, i Jura-perioden, 
uppträda hit hörande fiskformer, och i de tertiära och quartära 
perioderna utgöra de det öfvervägande antalet bland represen- 
tanterne för fiskarnes klass. I öfverensstämmelse med den all- 
männa utvecklingslagen ådagalägger äfven detta förhållande, att 
de böra "betraktas såsom de högst utbildade. 
Anm. 1 afseende på desse de mest typiske fiskarne har af ålder den 
åsigten varit antagen, att de uteslutande andas genom gälrespiration, och 
derför finner man också denna uppgift i alla läroböcker. Då man iakttagit, 
att en del af desse fiskar kunna mycket länge lefva ofvan vattnet samt t. 
o. m. vandra upp på land utan att qväfvas, så har man antagit, att detta, 
såsom förhållandet är med ålen, beror derpå att deras gälar ofvan vattnet 
länge kunna hålla sig fuktiga och derför äfven under sådana omständigheter 
kunna fungera såsom respirationsorgan. En fisk, som redan sedan äldre tid, 
och i synnerhet sedan löjtnant DALDORFF derom 1791 skref till Sir JOSEPH 
