Taggfeningar. 43 
l:sta Underordningen ACANTHOPTERYGII, ÅRrtEvi. 1738. 
(Acanthopteri, Bonaparte. 1837). 
Taggfeningar. 
Gälarna äro kamformiga, och öfver- och mellankäksbenen 
äro icke sammanvuxna. De främre strålarne i ryggfenan, 
eller alla strålarne i 1:sta ryggfenan, om 2:ne sådana fenor 
förefinnas, äro oledade och mer eller mindre styfve och tagg- 
spetsade. Simblåsan, om sådan förefinnes, utan luftgång. 
Denne underordning är i allmänhet rikare på arter än de 
andre, om än ej samma förhållande eger rum inom vår fauna, 
och representanter för den samme törekomma både i hafvet och 
1 de färska vattnen, ehuru de fleste tillhöra det förra. Uti sin 
skelettbyggnad visa de sig högre utbildade än mjukfeningarne, 
och de torde derföre i öfverensstämmelse med G. Cuvirr”s åsigter 
böra betraktas såsom de högst utbildade fiskarne. 
Vi bifoga här en synoptisk tabell öfver denna underordnings 
båda kohorter. 
Kohorter: 
med en väl utbildad och tydlig 
ACANTHOPTERYGIL llångsgående fåra åtminstone å 
De enkle  strålarnelbakre sidan . . ... ....... 1. Puacanthini. 
IÄTYgSIenAN « « «oc 
utan fåra, eller med otydlig sä- 
dan endast å bakre sidan. ... 2. Pseudacanthini. 
1:sta Kohorten EUACANTHINL 
Äkta Taggfeningar. 
De enkle strålarne i främre delen af ryggfenan, eller i 
den främre ryggfenan, om 2:ne sådana förefinnas, hafva en 
väl utbildad och tydlig långsgående fåra å både främre och 
bakre sidorna, eller endast å den sednare, eller ock å sidorna. 
Denna kohort innesluter de högst utbildade taggfeningarne, 
och hos de hit hörande fiskarne äro taggstrålarne tjockare, styf- 
vare och mera stickande än hos dem af den 2:dra kohorten. De 
förete en särdeles rörlig ginglymus-artikulation med sina till- 
hörande mellantaggben, och hos de högst utbildade förefinnes 
