50 Aborrfiskar. 
exemplar från Helsingland innehålles kroppens störste höjd, som 
är belägen öfver bukfenornas bas, ungefär 3!/, gånger i total- 
längden, och bukens profilkontur är rät, och detta exemplars 
höjd är derföre ej mycket större än den hos fullvuxne individer, 
ehuru ryggkanten framtill företer en betydligt starkare båge än 
den hos desse vanlige, och ännu mera än den hos yngre,-ehuru 
exemplaret ej är mera än 5?/, tum vkm. långt, och således bör 
anses för ungt. Bakom analfenan har det en stark afsats, och krop- 
pens stjertafdelning har en abnorm co-formig böjning, och denna 
afdelning är kortare än vanligt. 1:sta ryggf. har 13 strålar, den 
2:dra D:o 2 taggstrålar och 14 mjuka strålar, och analfenan 2 
taggstrålar och 9 mjuka strålar. Dess färg har varit mörk, och 
bröstfenorna tyckas hafva haft samma grågrönaktiga färg som 
mellerste delarne af kroppssidorna. Orbitas längddiameter är, lik- 
som hos yngre i allmänhet, ungefär lika med pannans (interorbital- 
fältets) bredd. Bukfenorna räcka med sine spetsar nära intill anus. 
Hos det andra exempl., från Upland, som har den starkt bågböjde 
ryggen ej så tvärt uppstigande bakom nacken, innehålles kroppshöj- 
den något litet mera än 3 !/, gånger i totallängden, och dess stjert- 
afdelning är starkt uppåt böjd. — Framl. Professor F. WAHri- 
GREN !) har visat, att denna varietet är en följd af en missbild- 
ning eller ”rhachitism 1 olika delar af ryggradspelaren”, hvar- 
igenom en del kotor blifvit mycket kortare än de eljest normalt 
äro, och dessas ”spinalutskott” blifvit mera rätt uppstående. 
2. Guldaborre- eller guldfärgad aborre. Denna varietet 
är, såsom namnet utvisar, en färgvarietet, hvilken utmärker sig 
derigenom att färgen hos den mest utbildade varieteten öfver 
hela kroppen är starkt rödgul, eller något rödare än hos den 
vanlige guldfisken (Cyprinus auratus), med blott otydliga mär- 
ken efter svarta fläckar på ryggen. I1:sta ryggfenan har såsom 
1) Öfversigt af Kongl. Vet. Akad:s Förh. 1873, Af 8, pag. 61. -— 
Denna missbildning är emellertid ej inskränkt endast till aborren. Å här 
varande Universitets Zool. museum förvaras ett på samma sätt missbildadt 
och förkrympt exemplar af Salmo salar från Elfkarleby; och v. KITTLITZ 
(Denkwärdigkeiten einer Reise nach d. russischen Amerika etc. Bd. I, pag- 
263) har lemnat en afbildning af Salmo proteus, PALLAS från Sitcha (samt 
dessutom från Kamtschatka och östra Sibirien), hvilken i formen öfverens- 
stämmer med det nämnda exemplaret af Salmo salar, och tyckes hafva 
lidit af samma missbildning. PALLAS beskrifning (Zoograph. Rosso-Ås.) an- 
tyder äfven detta, och det synes som denna missbildning skulle vara normal 
hos nämnde art. : 
