Hafsaborren. HK 
kant, och nå med sin bakre spets ungefär midt under I:sta Yrygg- 
fenan, och hafva 17 strålar !). Bukfenorna, som hafva sitt fäste 
något bakom bröstfenornas D:o, men dock framom den vertikala 
linia, som drages genom början af 1:sta ryggfenan, hafva 1 tagg- 
stråle och 5 mjuka strålar, och räcka med deras bakre spetsar 
något bakom spetsarne af bröstfenorna. Stjertfenan, som i bakre 
kanten är temligen grundt inskuren eller klufven och har flikarne 
tillspetsade, har 17 fullständige strålar, och är vid basen ett 
temligen långt stycke ut fjällbetäckt. — Fjällen äro mindre 
och tunnare än aborrens, och deras antal uti sidolinien är om- 
kring 80. På deras främre i huden sittande del hafva de om- 
kring 18—20 från centrum utgående radiära fåror. Deras bakre 
frie kant har fina radiära taggar. Den i huden sittande kanten 
bar grunda inskärningar, som göra denne kant ojemn, men dock 
icke bilda några utstående tänder, såsom hos aborren.?) Sido- 
linien, som börjar vid den öfre gränsen för gälspringan, sänker 
sig. något eller företer en svag böjning nedåt under midten af 
l:sta ryggfenan och går derefter nästan rät till midten af stjert- 
fenans bas. — Färgen något föränderlig efter åldern. I[os den 
äldre fisken enligt Marnm: Nosspetsen, hufvudet ofvan, ryggen, 
rygg-, anal- och stjertfenorna svartaktigt grå, ryggen med stål- 
blå glans och en silfverhvit fläck på midten af hvarje fjäll, 
hvarigenom en silfverhvit anstrykning uppkommer (”argenté”, 
Cuvier).  Bröstfenorna, slutet af analfenan och dennas rot grå- 
hvitaktiga. Bukfenorna helt hvita. Sidolinien gråhvit. Kinderna 
hufvudet undertill och buken silfverhvita, sidorna af nacken och 
gällocken med någon messingsglans. På spetsen af gällocken en 
nästan svart fläck af ögats diameter. Roten af bröstfenorna 
svartaktig. Iris brunaktigt svart med någon bronsglans fram- 
och baktill samt en smal messingsgul ring närmast pupillen.3) 
Unga individer, stundom af ända till en fots längd enligt Cuvier 
& VALENCIENNES, hafva ryggen och öfre delen af kroppssidorna 
försedda med talrika och tätt sittande små och rundade svart- 
1) NILSSON uppgifver 15 eller 16, men vi hafva räknat 17, hvilket 
äfven MALM: funnit. 
2) Vi hänvisa för öfrigt till ÅA. ENGSTRÖM, anf. st. pag. 18, tab. I, 
fig. 3—4. 
3) Af CUVIER & VALENCIENNES beskrifves iris såsom silfverhvit. och 
på exemplar, som länge legat i sprit, har den denne färg med någon gul 
skiftning. Enligt SCHAGERSTRÖM äro kroppssidorna ”silfverfärgade med liten 
brytning i mässing”. 
