Gösen. 39 
Liksom aborren är den en glupsk roffisk, som slukar andra 
fiskar så väl som ryggradslösa hafsdjur, isynnerhet kräftdjur och 
maskar, och derför kan äfven den fångas med krok, ehuru de 
fleste tagas med nät och vad. Den, såsom de fleste andre aborr- 
fiskarne, har ett sundt och välsmakande hvitt kött, och den vär- 
derades af de gamle Romarne såsom en stor läckerhet. Dess 
glupskhet och ihärdighet i förföljandet af sitt rof, liksom vargen, 
var sannolikt anledningen till att den af dem fick namnet Lupus, 
under hvilket den ännu är känd af dem som bo vid Italiens och 
Frankrikes Medelhafskuster. Liksom aborren förekommer den van- 
ligen icke i stim utom vid lektiden, ock då den ännu är helt liten. 
Enligt Gervais och Bovrart!?) leker den i Maj och Juni, 
och lägger sina mycket talrika och små ägg på sandig botten 
i grannskapet af stranden, och således på ringa djup. 
III. Slägtet Lucioperea, G. Cuvier. 1828. 
Tvenne ryggfenor, af hvilka den främre med 12 till 15 
taggstrålar. Analfenan med 2:ne taggstrålar. Gälhinnans 
strålar 7. Olikstora tänder i enkel rad på mellankäksbenen, 
gombenen, plogbenet och underkäken, men tungan utan tänder. 
Förlocket med sågtänder och taggar. Fjällen små. Kropps- 
formen långsträckt, liksom hos föregående slägte. 
Sex arter från norra delarne af Gamla och Nya Verlden, 
och af dessa trenne från hvardera äfvensom från Europa. 
1. Lucioperceca sandra, G. Cuvier. 
Gösen, 
Giällockets bakre spets trubbig och utan tagg. Hjessan, 
kinderna, gällocket och wunderlocket till en del fjällbetäckta, 
Appendices pylorice 6. Ingen stor svart fläck på bakre delen 
af den 1:sta ryggfenan. 
1 rf. 14—15; 2 rf. 1--2-F21—-22; af. 2411—-12; brf. 16; 
PE SES: stjf. LT. 
i England med framgång planterat den i en färskvattens insjö, och funnit, 
att smaken af dess kött derigenom förbättrats. 
1) Les Poissons, vol. II, pag. 6. — 1877. 
