70 Aborrfiskar. 
längd, är å hvartdera en stor långsgående af den öfre lamellen 
till en del öfvertäckt slemkanal, och desse äro baktill förenade, 
och mellan deras lameller är å öfre sidan af pannan en långs- 
gående ränna eller grop. Hjernkapselns nedre vägg är baktill, 
der den är bildad af o. basioccipitale, o. exoccipitalia och o. 
prootica, bred och något uppsväld, samt med en midt åt undre 
sidan långsgående grund grop. De bakre spetsarne af o. ptero- 
tica äro helt korte, och stå ej längre bakut än de af o. epotica. 
O. nasalia hafva hvartdera en långsgående öfvertäckt slemkanal. 
O. posttemporalia hafva i sin bakre kant smärre särdeles skarpe 
taggar. 
Gersen har 1 Sverige en vidsträckt geografisk utbredning, och 
förekommer i sjöar och strömmar från de sydligaste delarne af 
landet ända upp till de nordligare delarne af Norrbotten, och 
så väl I de östre som vestre delarne af landet. Enligt NiLsson 
har framl. Professor M. AcarpvH hemfört ett exemplar af den till 
Lunds Universitets Zool. museum från ”sjöarne på högfjellen i 
Lappland”, och sjelfve hafva vi iakttagit den i Muonio HBIf vid 
Karesuando. Enligt HI. WipeEGrEn?!) förefinnes den i de mindre 
sjöarne och i elfvarne i Wester- och Norrbotten äfvensom i den 
angränsande skärgården. Den förekommer för öfrigt i Öster- 
sjöns och Bottniske Vikens skärgårdar, och i mynningarne af 
de floder och strömmar, som fulla ut i Kattegat. I Norge är 
dess geografiska utbredning enligt R. Correrrt?) ännu icke riktigt 
utrönt. Den skall der förekomma i lägre liggande strömmar 
och insjöar åtminstone så långt upp emot norden som till Gud- 
brandsdalen. 'Talrikast skall den der förekomma i Mjösen och i flere 
sjöar i de inre östlige delarne af landet. I Finland skall den 
enligt MarmGrEn?) vara allmän i dess samtliga vattendrag ända 
upp till polcirkeln. För öfrigt förekommer den i hela Europa, 
med undantag af det allra sydligaste, samt i Sibirien till floden 
Lena, enligt Parras. 
Gersen förekommer i både rinnande och stillastående vat- 
ten, men tyckes dock i allmänhet föredraga de senare, d. v. s. 
insjöar, och i synnerhet sådane som hafva stenig, sandig eller ock 
lerig botten. Den håller sig ständigt vid bottnen, samt är trög, 
1) K. Sv. Landtbruks-Akademiens Handl 1866, pag. 41. 
2) Norges Fiske; Norska Vidensk. Selsk:s Forh. 1874; Tillegsh. p. 16. 
3) Kritisk ÖOfversigt af Finlands Fiskfauna (Akad. afh.), pag. 3. 
— 1863. 
