34 Fjärsingfiskar. 
ethmoideum ofvan främre orbitalvinkeln förefinnas ett par korta, 
bakåt och utåt rigtade taggar. Gapet är stort, och munvink- 
larne äro ungef. midt under ögonen, och det baktill utbredda 
öfverkäksbenets bakre hörn är under eller något litet bakom 
den bakre kanten af ögonhålan. — Förlocket är utan tänder eller 
taggar, men det har å yttre sidan nedtill 3—4 radiära låga 
eller tillplattade ojemnheter, som i kanten vid den bakre vin- 
keln och undertill sluta med trubbige spetsar eller vinklar, 
såsom en antydning till taggar. — Gällocket är temligen litet, 
och har upptill en stark rygg, som baktill utlöper i en lång 
och stark och mycket spetsig och refflad tagg, hvilken enligt 
Professor F. T. Scamior i förening med den dermed i samband 
stående giftapparaten!) tyckes vara denne fisks förnämsta för- 
svarsvapen. — Underlocket är stort, subrektangulärt, baktil hinn- 
artadt, och dess bakre afrundade hörn sträcker sig bakom spetsen 
af gällockstaggen. Dess bakre kant är grundt konkav. — Mel- 
lanlocket är ock stort och är undertill tunnt och hinnartadt, 
samt betäcker här å yttre sidan helt och hållet gälhinnan. Den- 
nas strålar äro 6, och äfven de främre af dem äro temligen 
långe. Trakten under och bakom ögat (kinden) äfvensom gäl- 
locket och underlocket äro fjällbetäckta. — Fina kardlika tänder 
förefinnas på mellankäksbenen, plogbenet, gombenen, mesop- 
terygoidbenen och underkäken samt stundom äfven åtminstone 
på det ena pterygoidbenet. Tuifgan utan tänder. — Anus 
har sitt läge strax bakom slutet af den första !/, af totallängden, 
således ovanligt långt framme. — 1:sta ryggfenan, som börjar 
något framom spetsen af gällockstaggen, är helt kort, så att 
dess längd innehålles ungef. 6!/, ggr i längden af 2:dra rygg- 
fenan. Dess strålar, som med få undantag?) äro 6, äro ganska 
rörlige, så att de 2:ne främste kunna rigtas något framåt, och 
af alla äro den 2:dre och 3:dje längst. De äro särdeles starke 
och spetsige samt snedt fårade å sidorna och baktill, och räcka 
1) Om Fjärsingens Stik og Giftredskaber; Nordiskt Medicinskt Arkiv, 
Bad. VI, N:o 2, pag. 6. — 1874. Uti en fördjupning på gällocket nära tag- 
gens bas, och i refflorna å taggen hafva de körtelartade organer sitt läge, 
hvilka afsöndra giftet, som i fårorna eller refflorna passerar ut mot taggens 
spets. 
2) Enligt Prof. F. T. SCHMIDT (anf. st., pag. 8) ej sällan 5 strålar, 
och någon gång ej flere än 3. 
