Fjärsingen. ST 
att hela båtlaster på en gång kunnat fångas. Enligt C. U. Ex- 
STRÖM!) lär den äfven i Bohuslän på samma sätt vara periodisk, 
emedan han uppgifvit, att den under vissa år i trakten af Tjörn 
derstädes är mycket allmän. Enligt R. Corrertr?) är den vid 
kusterna af södra Norge mindre talrik än vid Bohuslän. Utom 
Skandinavien förekommer den vid kusterna af mellersta och 
södra Europa, och äfven i Medelhafvet samt vid vestra kusten 
af Afrika. 
Under den kalla årstiden häller den sig på djupet längre 
ut i hafvet, men under den varmare (1 Maj, Juni, Juli och 
Augusti) närmar den sig kusterna, och träffas då stundom strax 
inne vid land, men vanligen på 2—938 famnars djup, och i syn- 
nerhet på sandbotten, der den stundom gräfver sig ned i sanden, 
så att blott nosen och ögonen stå upp öfver denne. Den håller 
sig för det mesta vid bottnen, men då den stundom fångas i 
garn, som sättas för näbbgäddor, så utvisar detta, att den äfven går 
högre upp i vattnet. Dess fångst vid våra kuster, der vanligen 
blott ett och annat eller några få exemplar erhållas på en gång, 
antyder, att den härstädes är mera enslig och icke håller sig 
samlad i större skaror, såsom, enligt hvad ofvan blifvit anfördt, 
stundom händer vid Lässö och i närheten af Limfjorden. Dess 
ganska stora gap antyder, att den är en glupsk fisk, och den 
tager med begärlighet på krok. Krustaceer och maskar m. fl. 
d. djär utgöra väl en stor del af dess föda, men den tager äfven 
smärre fiskar. Dess lektid inträffar enligt Krörer i slutet af 
Juli och början af Augusti, och den uppstiger då på grundare 
ställen för att lägga sin rom. 
Vi hafva ofvan omnämnt den giftapparat, som står i för- 
bindelse med eller har sitt läge vid gällockstaggen och tag- 
garne i den I:sta ryggfenan, och det är deraf tydligt, att den 
fruktan för fjärsingen, som fiskrarne allt sedan uråldrig tid hysa, 
är fullt berättigad. Det har visserligen af åtskilliga blifvit på- 
stådt, att de sår, som fjärsingen genom sting med nämnde tag- 
gar åstadkommer, ej äro af svårare beskaffenhet, utan kunna 
jemföras med dylika af andre taggfenige fiskar. Sedan man nu 
dels genom Prof. F. T. ScHmipr (anf. st.) och dels redan förut 
1) Göteb. K. Vetensk. o. Vitterh. Sam häll:s Handl. ny tidsf. Häft. 
Ty Pag. 30 --41850: 
2) Norges Fiske, pag. 42. 
