Store Kungsfisken eller Ueren. 93 
Perca marina, LINNÉ: Fauna Svecica, edit. 2:da, pag. 118. — 1761. 
»  norvegica, ASCAN: Icones rerum naturalium, 2 Cayer, pag. 7, tab. 
16. — 1772. 
3 ; O. F. MÖLLER: Zoologige Danice Prodromus, pag. 46. — 
1776. 
; ; O. FABRICIUS: Fauna Groenlandica, pag. 167. — 1780. 
5 5 A. J. RETZIUS: Faun& HSuecice Pars I:ma, pag. 336. — 
1800. 
Sebastes norvegicus, CUVIER & VALENCIENNES: Hist. nat. des Poissons, T. 
IV, pag. 327. —- 1829. 
S. NILSSON: Prodromus Ichthyologiz Sand Navar pag. 
79. — 1832. 
5 5 H. KRÖYER: Danmarks Fiske, Bd. I, pag. 159. — 1838. 
5 ; S. NILSSON: Skandin. Fauna, 4:de delen, Fiskarna, pag. 
91. (Till en del). — 1855. 
g 5 A. GÖUNTHER: Catalogue of the Acanthopt. Fishes in the 
Coll. of the Brit. Mus., vol. II, pag. 95. — 1860. 
5; 5 R. COLLETT: Norges Fiske, Tillegsh. til Christ. Vid. 
Selsk:s Forh. f. 1874, pag. 19. — 18735. 
3 marinus, CHR. LÖUTKEN: Korte Bidrag till nordisk Ichthyographi, 
I. Forelöbige Meddelelser om nordiske Ulkefiske (Cot- 
toidei), Videnskabel. Meddelelser fra den naturhistor. 
Forening i Kjöbenhavn, 1876, pag. 358. — 1876—77. 
5 5 A. W. MALM: Göteborgs och Bohusläns Fauna, Rygg- 
radsdjuren, pag. 385. — 1877. 
R. COoLLETT: Meddelelser om Norges Fiske i Aarene 
1875—78; Norska Vidensk. Selsk:s Forh. 1879, N:o 1, 
pag. 7. — 1879. 
IDEM: Den Norske Notdhavs-Exped. 1876 —-1878, Zoo- 
logi, Fiske, pag. 15, pl. I, fig. 3—4. — 1880. 
Kallas enligt MALM stundom af Bohuslänske bankfiskare Fiske-Kong, 
men har för öfrigt ej fatt något eget namn af de Svenske fiskrarne. I 
Norge benämnes den vanligen Uer, men stundom äfven Ouger, Auer!) och 
Rödfisk. 
Beskr. I den högre. norden, (vid Nordland och Finmar- 
ken i Norge), der den i allmänhet blir störst, uppnår den ej 
sällan en längd af 3 fot, eller nära 3 fot, och stundom enligt 
Conzrett en vigt af öfver 5 kilogrammer. Dess kroppsform lik- 
nar aborrens, och är såsom dennes tjock och undersätsig. Den 
störste kroppshöjden, som är belägen öfver bröstfenornas bas, 
innehålles ungefär 3:ne gånger 1 afståndet mellan spetsen af 
underkäken och basen af stjertfenan, och något öfver 31/, gån- 
ger i totallängden, och denne höjd är något mindre än hufvu- 
” ” 
1)' Denna benämning skall enligt ÅSCAN härleda sig derifrån att fisken 
har stora ögon. 
