98 Simpfiskar. 
tvärt konvex ände. Det med det långa bakåt rigtade tillspet- 
sade utskottet försedda 3:dje infraorbitalbenet är för öfrigt tem- 
ligen litet, och dess utskott räcker icke till den utstående kan- 
ten på yttre sidan af förlocket. Posttemporalbenet är litet och 
af vanlig form. Gällocket utmärker sig genom sina 2:ne genom 
en temligen djup bugt åtskilde taggar i bakre kanten, och under- 
locket kännes genom ett långt och skarpt tillspetsadt utskott, 
sem ligger intill främre nedre kanten af gällocket. Svalgbenen 
bära kardlika tänder. — Skuldergördeln är bildad efter samma 
typ, som gösens och aborrens, men scapularfenestran är större, 
ehuru helt omsluten af scapula, och nyckelbenet är äfven ned- 
till tillspetsadt. ÖOssa brachialia äro blott 3:ne, derigenom att 
det öfversta, rudimentära sammansmält med scapula. 
Store Kungsfisken, eller Ueren, såsom han vanligen 1 Norge 
benämnes, har en vidsträckt geografisk utbredning, men kan dock . 
icke betraktas såsom en Sveriges fauna normalt tillhörande fisk. 
S. Nirsson omnämner 1 Skandin. Fauna, att en och annan indi- 
vid af denne fisk förirrar sig ned till Öresund, och att han 
erhållit exemplar af den tagna i trakten af Landskrona samt af 
fisklägena Råå och Barsebäck derstädes. Upsala Universitets 
Zoologiska museum eger ett temligen stort (18 tum dec.m långt) 
exemplar, som 1 trakten af Landskrona blifvit tillvarataget af 
framlidne Doktor N. O. ScHaAGErström. A. W. Marm har å an- 
förda stället uppgifvit, att han i Malmö skolas museum sett ett 
exemplar, som uppgafs vara fångadt i Öresund. Samme för- 
fattare beskrifver delvis på samma ställe ett par exemplar, som 
blifvit fångade vid Bohuslän, men säger tillika, att denne fisk 
förekommer så sällan i Kattegat, att den derstädes sannolikt 
endast är en tillfällig gäst. Inom Skandinavien har den sitt 
tillhåll utanför kusterna af vestra och norra Norge ända till 
Vadsö, och utgör der på flera ställen, t. ex. utanför kusterna af 
Bergens och Trondhjems Stift samt utanför dem af Nordland, 
enligt Nirn.sson och R. Corrett, och enligt hvad vi sjelfve erfarit 
föremål för indrägtiga fisken. Enligt den senare författaren 
synes den utanför Norges södra kuster vara lika sällsynt som 
utanför de Svenska. Mot norden går den enligt A. J. MaALm- 
GREN!) ända upp till Spetsbergen. Huru långt den är utbredd 
österut, är ej kändt, men sannolikt går den åtminstone till Hvita 
1) ”Om Spetsbergens Fiskfauna”; Öfvers. af Kongl. Vetensk. Akad:s 
Förh. 1864, N:o 10, pag. 509. 
