Lille Kungsfisken eller Lysueren. 103 
artskilnader kan läggas, att de hafva en skiljaktig geografisk utbredning 
då S. viviparus icke förekommer i Ishafvet, hvilken omständighet utan 
tvifvel äfven förtjenar att beaktas. 
Beskr. Denna arten uppnår i Norge kuappt mera än en 
fots längd, och oftast erbålles den med en längd af 656/,, till 
33, tum decim. m., hvilken längd enligt Ekström är den stör- 
sta som den uppnår i Kattegat. Manm uppgifver dock, att den 
någon gång vid Bohuslän erhållits af väl 1 fots längd. Kropps- 
formen, som i allmänhet liknar den hos yngre exemplar af före- 
gående art, är något vexlande. De äggstinna honorna, hos hvilka 
buken är utspänd, hafva kroppen högre än hos de andre. Eljest 
innehålles den största höjden, som är något mindre än hufvudets 
längd, samt belägen öfver bröstfenornas bas, ungefär 31!/, gån- 
ger i totallängden. Hos en äggstinn hona är den största höj- 
den belägen öfver midten af buken, och innehålles föga mer än 
3 gånger i totallängden, samt är väl så stor som hufvudets 
längd. Största tjockleken, öfver gällocken, är något mindre än 
halfva kroppshöjden under vanliga förhållanden. Kroppshöj- 
den vid stjertfenans bas är hos den äldre fisken något och hos 
den yngre betydligt mindre än ögonhålans longitudinelle diameter. 
Afståndet mellan ryggfenan och midten af stjertfenans bas är 
betydligt mindre än afståndet mellan nosens framkant och bakre 
änden af öfverkäksbenet. Analöppningen är vanligen hos både 
äldre och yngre belägen något litet bakom kroppens midt, men 
stundom är den belägen vid den samma. Hanens genitalpapili 
är äfven här betydligt längre än honans utstående genitalpor. 
— Hufvudets längd innehålles 3 gånger eller föga mera i total- 
längden. Betraktadt så väl ofvanifrån som från sidan, men i syn- 
nerhet från den senare, är det framtill trubbspetsigt eller nästan 
trubbigt, hos somlige mera och hos audra mindre, och mun- 
springan är något starkare uppstigande än hos föregående art. 
Den knöl som finnes undertill vid föreningen af båda under- 
käksgrenarne, är hos somlige större och hos andra mindre, men 
i allmänhet ej så framstående, som hos föregående art. Den 
är minst hos de unge. Afståndet mellan den främre orbitalkan- 
ten och främre spetsen af underkäken, då munnen är sluten, är 
hos äldre ungefär lika med, och hos yngre mindre än orbitas 
longitudinelle diameter. Pannan är något konkav, och dess min- 
sta bredd (belägen iunanför ectethmoidbenets vid supraorbital- 
kanten utstående spetsar) innehålles hos de äldre 1 !/, gånger 
och hos de yngre något mera i ögats vertikale diameter. Den 
