Lille Kungsfisken eller Lysueren. 105 
än den 3:dje. — Bvröstfenorna hafva vanligen 18, sällan 17 och 
ändå mera sällan 19 strålar, och räcka i allmänhet längre till- 
baka än bukfenorna, samt nå hos hanarne åtminstone ofta bak- 
om, och hos honorna stundom till eller föga förbi, och stundom 
icke till anus?!). — Bukfenorna hafva 1 taggstråle och 5 mjuke 
strålar. — Stjertfenan öfverensstämmer med den at föregående 
art. — BSidolinien företer något starkare böjning framtill än hos 
föregående, och de uti den varande öppningarne äro 30 till 35. 
I afseende på fjällbetäckningen förekomma individuella skiljak- 
tigheter. Stundom äro de små fjällen, som äro blandade med 
de större, talrikare och stundom färre. Fjällen äro lika dem af 
föregående art. — Färgen är ej så ren och vacker som hos 
föregående, och är dessutom underkastad betydliga vexlingar. 
Oftast är den ofvan gulröd, ned åt sidorna ljusare gulrödaktig 
och under buken hvit, med mer eller mindre märkbar rödaktig 
anstrykning. På gällocket är en eller ett par svartaktige fläckar, 
som äro särdeles tydlige, och merendels flere (omkring 5—6) 
mer eller mindre tydlige tvärgående brunaktige eller gråbrun- 
aktige fläckar på ryggsidan. Stundom är den gulröda färgen 
föga märkbar, och fisken är då ofvan för det mesta gulgrönaktig 
eller ock t. o. m. gråbrunaktig eller brunaktig, alltid med den 
eller de svartaktige fläckarne på gällocket, och äfven då mer- 
endels med mörkare tvärgående fläckar på ryggsidan. Rygg- 
och bröstfenorna äfvensom stjertfenan hos den gulröda färgvarie- 
teten köttrödaktiga, och buk- och analfenorna ljusare, hvitröd- 
aktiga. Hos de mörka färgvarieteterna äro rygg-, bröst- och 
stjertfenorna mörkare, brunaktiga eller brunrödaktiga. Iris är 
upptill mörkare, nästan bronzfärgad, och nedtill gulaktig med 
silfverglans, och med en smal messingsgul ring närmast pupillen, 
som är mörkblå. Hos de mörka varieteterna är den något mör- 
kare, med föga gult. 
Skelettet. Kotornas antal är 30, och deraf i bålen 12 och 
i stjerten 18. enligt hvad vi iakttagit hos ett medelstort exem- 
plar, och äfven enligt hvad Krörer och Marm uppgifvit. KRÖöÖver 
nämner derjemte, att kotornas antal stundom endast torde vara 
29.  Kraniet har en smalare och långs midten mera urhälkad 
1) Af både KRÖYER och EKSTRÖM har bröstfenornas längd blifvit upp- 
tagen såsom utmärkande för denna art, men mellan unga exemplar af Seb. 
marinus och honorna af S. viviparus är i detta afseende ingen märkbar 
skilnad. 
