106 Simpfiskar. 
panna än det af föregående art. Pannans minsta bredd öfver midten 
af supraorbitalkanterne innehålles något mera än 2:ne gånger i 
öfverkäksbenets längd, då den samma hos föregående art är lika 
med !/', af nämnda längd. I midten af den långsgående meller- 
sta rännan eller urhålkningen å pannan förmärkes ingen långsgå- 
ende upphöjning. Supraorbitalkanten slutar baktill ien stark tagg, 
hvilken hos förra arten sitter innanför denne kant. Framom och 
något innanför de främre ändarne af de båda bakåt föga diver- 
gerande kölarne å hjessan äro ett par smärre men tydlige tag- 
gar å de der varande afsatserne på pannbenen, Underlockets 
nedre och bakre hörn har en tydlig bakåt rigtad tagg, hvilken 
hos förra är rigtad nedåt och litet framåt. Det främsta infra- 
orbitalbenet är betydligt olikt det af föregående art. Det är 
proportionsvis mindre, och har 2:ne skarpt tillspetsade taggar, 
som båda äro rigtade bakåt och nedåt. Desse taggar finnas äf- 
ven hos förra, men äro der kortare och föga tillspetsade, och den 
främre är rigtad nedåt, och den bakre, som är mycket kort, är 
rigtad något litet bakåt. Det 3:dje infraorbitalbenets bakåt ut- 
skjutande utskott är något bredare än hos föregående, men dock 
baktill tillspetsadt, liksom det. 
Hos oss förekommer Lille Kungsfisken endast i grannskapet 
af Bohusläns kust, och knappast söder om denna provins. De 
Kungsfiskar, som erhållits längre söderut, i sydligaste Kattegat 
och i Öresund, hafva alla, så vidt det är oss bekant, tillhört 
den föregående arten. Under vintern skall den icke vara säll- 
synt på vissa ställen utanför Lysekil. HEnligt R. Corrertr före- 
kommer den i närheten af södra och vestra kusterna af Norge, 
men lär icke gå längre upp mot norden än till Trondhjemsfjor- 
den, och i trakten af Bergen-är den under sommaren enligt 
hvad vi erfarit ganska talrik. Enligt CHR. LörKen förekommer 
den vid Färöarne och enligt Gi!) vid Newfoundland och vid 
nordöstra kusten af Förenta Staterna i N. Amerika, men enligt 
LörKeN icke vid Island eller Grönland. 
Äfven denne söker djupt vatten, men dock icke till samma 
grad, som föregående. Den lär oftast erhållas på ett djup af 
50 till 60 famnar, men stundom på det af endast 20 famnar, 
och jemförelsevis oftare inne 1 fjordarne, t. o. m. långt inne i 
de samma, såsom i Christianiafjorden enligt Corretrt mellan öarne 
1) Proceed. of the Acad. of Nat. Sc. of Philadelphia. 1863, pag. 332. 
