Blåmunte Kungsfisken. 109 
hos det äldre exempl. 3!/; och hos det unga 3 !/, gånger i 
totallängden. Betraktadt så väl ofvanifrån som från sidan är 
hufvudet framtill trubbigt, emedan underkäken är trubbig och 
räcker föga eller icke framom nosen, utan nästan jemnt med 
den samme, då munnen är sluten. Hos det unga exemplaret är 
underkäken helt obetydligt framstående framom den öfre, men 
icke så hos det äldre, der båda käkarne gå lika långt fram. 
Då hufvudet betraktas från sidan, synas öfre och undre kontu- 
rerne ungefär lika mycket konvergerande, men mellankäksbenens 
uppstigande utskott framtill bilda här en afsats å den öfre kon- 
turen. Vid båda underkäksgrenarnes förening är undertill blott 
ett föga märkbart spår till knöl. Afståndet mellan den främre 
orbitalkanten och främre spetsen af underkäken, då munnen är 
sluten, är hos det äldre exempl. nästan lika med, och hos det 
unga betydligt mindre” än orbitas longitudinelle diameter. Hos 
andra äldre exemplar, men dock något mindre än det största, 
är nämnda afstånd äfvenledes mindre än anförde diameter. Pan- 
nan är djupt konkav, med 2:ne innanför supraorbitalkanterne 
varande och isynnerhet baktill divergerande kölar, och dess min- 
sta bredd är hos det största exemplaret ungefär lika med, och 
hos det unga mindre än hälften af ögats vertikale diameter. Den 
tagg, hvarmed ectethmoidbenet upptill vid supraorbitalkanten 
slutar, är starkt utstående. Hjessans båda baktill något diver- 
gerande kölar sluta bakerst med 2:ne taggar. Utanför och till 
en del framom desse kölars främre ändar äro 3:ne starke tag- 
gar, men supraorbitalkanten är eljest slät. På bakre delen af 
pannan, framom de sist nämnde kölarne äro ett par knölar. 
Ossa nasalia äro hvartdera försedda med en stark uppstående 
tagg. Främsta infraorbitalbenet har i undre kanten ett par ut- 
stående ojemnheter, men inga egentlige taggar, och det utskott, 
som från det 3:dje infraorbitalbenet utgår bakåt, är stort och räcker 
till den utstående kanten å yttre sidan af förlocket. På yttre sidan af 
mellankäksbenet är en tjock hud, som baktill endast obetydligt sträc- 
ker sig upp och betäcker yttre sidan af öfverkäksbenet. Detta ben är 
vid bakre änden tvärkonvext, och dess bakre öfre hörn ligger under 
bakre kanten af ögonhålan. Hufvudets fjällbetäckning är något min- 
dre utbredd än hos föregående arter. Pannan har fjäll, men dessa 
äro temligen glesa, och afnötas lätt. Nosen och de främsta in- 
fraorbitalbenen sakna fjäll. Öfverkäksbenen hafva en del af deras 
