Blåmunte Kungsfisken. 9 
bas är ungefär lika med bröstfenans längd, och betydligt större 
än underkäkens, har 11' till 13 fullständige, och ofvan 5 till 6, 
och nedan 3 till 4 ofullständige strålar. — Fjällbetäckningen 
afviker från den af föregående arter derigenom att fjällen äro 
något större än hos dem, derigenom att inga smärre fjäll före- 
komma blandade med de större, derigenom att, med undantag 
af stjertfenan, fjällbetäckningen endast förekommer på fenornas 
basaldelar, och derigenom att, såsom redan blifvit anfördt, inga 
fjäll förekomma på nosen eller underkäken. Sidolinien har en 
obetydlig båge öfver gällocket, och går derefter rät tills den 
under slutet af ryggfenan företer en liten böjning nedåt. De 
långs sidolinien varande fjällen äro till antalet 70—75. Fjällen 
likna dem hos föregående arter, men de större hafva öfver 20, 
nemligen 25 eller flera radiära fåror å deras främre del. — 
Färgen är på de öfre delarne mera lifligt cinnoberröd än hos 
Seb. marinus och öfverst på ryggen mörkast, Ned åt kropps- 
sidorna ljusnar den, och buken är hvitröd. Stundom förmärkas 
på ryggen och kroppssidorna några få (3—4) mörka mer eller 
mindre afbrutna tvärband. Alla fenor högröda, och buk- och 
analfenorna hafva, åtminstone stundom, en hvit ytter- och fram- 
kant. Den inre sidan af gällocket är blåsvart, och denne färg 
synes genom gällocket, så att detta å yttre sidan har en mer 
eller mindre tydlig bläsvart fläck. Bakre delen af munnen och 
svalget äro mörkt askblå eller svartblå, eller ock svartaktiga. 
Iris guldgul. Pupillen mörkblå. Den är således en af våra allra 
vackrast färgade fiskar. 
Skelettet. Antalet af kotorna är 26, och af dem tillhöra 
10 bålens och 16 Sstjertens afdelning. Såsom af artdiagnosen 
synes är kraniet i synnerhet utmärkt genom dess smala och djupt 
urhålkade panna. Dennas minsta bredd öfver midten af supraor- 
bitalkanterne innehålles ungefär 4 gånger i öfverkäksbenets längd. 
Den långs midten gående rännan är helt smal. De 3:ne taggar, 
som förefinnas vid bakre delen af supraorbitalkanten, sitta alla 
innanför denne kant, och längre in på bakre delen af pannan 
äro inga taggar, utan endast ett par afsatser å pannbenet. De 
båda bakåt tydligen divergerande långsgående kölarne å hjessan 
sluta hvardera baktill med 2:ne taggar, af hvilka den öfre är 
helt liten. Ögonhålorna äro särdeles stora, och afständet mellan 
de utstående kanterne af os ectethmoidewm och o. sphenoticum, 
hvilka fram- och baktill begränsa de samma, är ungefär lika 
