Stensimpan. 125 
1. Cottus gobio, Linse. 
Stensimpan, 
Hufvudet särdeles nedtryckt, samt ofvan slätt och utan 
både knölar och kölar på Hjessan. Förlocket med 2:ne taggar 
och 1 knöl eller antydning till tagg 1 bakre kanten. Sidolinien 
utan taggar. Bukfenorna med 5 strålar, samt icke räckande 
till anus, och deras innerste stråle har mera än hälften af 
bukfenans längd, och till färgen äro de hvitaktiga samt i all- 
miänhet ofläckade. Pannans d. v. s. pannbenets minsta bredd 
större än hälften af ögats vertikale diameter. Bröstfenorna 
snedt rundadt ovala. Sidolinien räcker till stjertfenans bas. 
IREOE S-020T 0 rar UL— 133 PY LENDAS 
JUG SD 
Cottus gobio, LINNÉ: Fauna Sv. ed. 2:da, pag. 115. — 1761. 
å » ÅA. J. RETZIUS: Faung Suec. Pars I:ma, pag. 329. — 1800. 
» -S. NILSSON: Prodromus Ichthyol. Scand , pag. 98. — 1832. 
B. Fries & C. U. EKSTRÖM & V. Vv. WRIGHT: Skandinaviens Fi- 
skar, 2:dra häft. pag. 34 pl. VII, fig. 2. — 1837. 
S. NILSSON: Skandin. Fauna, 4:de delen, Fiskarna, pag. 64. 
— 1855. 
HECKEL & KNER: Die Siässwasserfische der Östreichischen Mo- 
narchie, pag. 27. — 1858. 
- » ÅA. GÖNTHER: Catal. of the Acanthopt. Fishes in the Coll. of 
the Brit. Mus, vol. II, pag. 156. — 1860. 
C. TH. E. Vv. SIEBOLD: Die Siässwasserfische von Mitteleuropa, 
pag. 62. — 1863. 
Det Svenska namnet Stensimpa anföres redan af ARTEDI i ”Genera 
Piscium” och sedermera af LINNÉ i Fauna Svecica, der namnet Slaggsimpa 
från trakten af Falun blifvit tillagdt. Uti ”Svenska Fiskarne” anföras dess- 
utom för den namnen Stensugare, Stensut och Stenlake. 
” 
Beskr. Den är en af våre mindre fiskar, och dess totallängd 
stiger någon gång till något öfver 4 tum dec. m. eller till 123 mill., 
men vanligen erhåller man ej några som äro längre än 3!/,, tum 
eller 100 mill. — Den inom detta slägte vanliga nästan koniska 
baktill något hoptryckta kroppsformen är särdeles tydlig hos 
denna arten, hos hvilken kroppen är trindlagd och framtill ganska 
1) Nemligen 8 fullständige och grenige strålar. På hvardera sidan 
finnas dessutom 3 ofullständige strålar. Af desse äro de, som äro intill de 
fullständige, så långe, att de räcka nära intill stjertfenans spets. 
