126 Simpfiskar. 
tjock, så att hufvudet, som så väl hos denne som den följande 
är jemförelsevis mindre än hos de andre, baktill är föga bredare 
än kroppen, så vida gällocken och förlocken ej äro utspärrade. 
Kroppen är baktill ej synnerligen hastigt aftagande i tjocklek. 
Dess största höjd öfver bukfenornas bas är ungefär lika med 
dess bredd på samma ställe, och innehålles ungefär 5!/, gånger 
i totallängder, samt 12/, D:o i hufvudets längd. — Hufvu- 
det, hvars längd innehålles ungef. 4—4!/, gånger i totallängden, 
är nedtryckt, och visar sig sådant i högre grad då gällocken 
äro utspärrade, och det är ofvan föga kullrikt, och under nästan 
plant. Dess bredd öfver förlockstaggarne, då desse ej äro ut- 
spärrade, innehålles ungefär 1!/, gånger i dess längd. Hjessan 
är något litet konkav, men denne konkavering begränsas ej på 
sidorna af någre tydlige kölar, och hvarken ofvan de bakre or- 
bitalkanterne eller på nacken förmärkas någre knölar, utan huf- 
vudet är ofvan slätt. Ögonen äro till större delen rigtade uppåt. 
Pannans minsta bredd är större än hälften af ögats vertikale 
diameter, och hos äldre föga mindre än denne diameter. Af- 
ståndet mellan ögat och nosspetsen innehålles ungef. 3!/> ggr i 
hufvudets längd, samt är betydligt större än ögonhålans longi- 
tudinelle diameter. Nosen är bred och nedtryckt, och båda kä- 
karne räcka nästan lika långt fram. Bakre änden af öfverkäks- 
benet är under ögats framkant. — Förlocket är 1 bakre kanten 
väpnadt med 2:ne taggar, af hvilka den öfre är störst (något 
kortare än ögats vertikale diameter) samt starkt tillspetsad och 
böjd uppåt och bakåt. Den nedanför denne varande taggen är 
helt kort och dold af huden samt rigtad rätt ut. Nedom denne 
och temligen nära intill den är en knöl, såsom antydning till 
en 3:dje tagg. — Gällocket, som är triangulärt, har sitt bakre 
hörn spetsigt utdraget uti en ganska styf-spets!), som väl hos 
äldre ej är synnerligen skarp, men dock svårligen kan frånkännas 
egenskapen af tagg. -— Underlocket har vid sin främre intill 
mellanlocket stötande ände en stark framåt rigtad tagg. — Gäl- 
hinnans strålar äro 6, af hvilka den innerste är helt liten, och 
båda gälhinnorna äro skilda från hvarandra genom ett mellan- 
rum, som ej är mycket mindre än afständet mellan båda bröst- 
1) Uti Skand. Fauna uppgifves, att gällocket slutar i en afrundad 
vinkel, som ej är hård. Då den vid denne vinkel befintlige spets eller tagg 
är dold i huden, förmoda vi, att nämnde uppgift har sin orsak deruti, att 
huden icke blifvit aftagen. 
