136 Simpfiskar. 
Acanthocottus scorpius, J. RICHARDSON: Yarrells Hist. of Brit. Fishes 
3r:d edit., vol. II, pag. 54. — 1859. 
- groenlandicus, IDEM: ibm, pag. 66. 
Cottus scorpius, | 
groenlandicus,, A. GÖNTHER: Catal. of the Acanthopter. Fishes in 
labradoricus, | the coll. of the Brit. Mus., vol. II, pag. 159, 161 & 
163. — 1860. 
»  scorpius, A. J. MALMGREN: Krit. Ofvers. af Finl:s Fiskfauna, pag. 
6. — 1863. 
IDEM: Om Spetsbergens Fiskfauna; Öfvers. af K. Vet. 
Ak:s Förh. 1864, pag. 495. — 1865. 
R. COLLETT: Norges Fiske, etc. pag. 24. — 1875. 
var. groenlandica, Chr. LÖTKEN: Forelöb. Meddelelser om 
nordiske Ulkefiske; Vidensk. Meddelelser fra den naturhist. 
Foren. i Kjöbenh. 1876, pag. 16. —- 1876 —1877. 
A. W. MALM: Göteborgs och Bohusläns Fauna, pag. 388. 
R. COLLETT: Fiske fra Nordhavs Expeditionens sidste Togt 
Sommeren 1878; Christiania Vidensk. Selsk:s Forh. 1878, 
N:o 14, pag. 15. — 1879. 
Dess vanligaste namn vid vår vestra kust är Ulk eller Ulke. Enligt 
MALM kallas hanen i Bohuslän Krusulke och honan Ulke, och stnndom 
Tare-ulke, förmodligen derföre att den förekommer bland tång eller tare. 
Enligt C. U. EKSTRÖM kallas den i skärgården utanför Södermanland Horn- 
skalle, Rötsimpa, Skrabb, Skinnskrabba, Skälryta, och hanen Vildkråk- 
simpa. Enligt C. J. SUNDEVALL kallas den i Stockholms läns skärgård Skrabba. 
Uti Roslagens skärgård hafva vi hört den benämnas Skallknekt och Skrabb, 
och vid Hudiksvall lär enligt meddelande hanen kallas Broksimpa. Vi 
känna icke något särskildt Norskt namn för denna art. Vid Haugesund hafva 
vi hört den gemensamt med Cottus bubalis benämnas Marulk och vid Ber- 
gen Pelekunt. 
»” ” 
PBeskr. Vid Skandinaviens vestra kuster, och i synnerhet 
i den högre norden, ernår denne fisk temligen betydliga dimen- 
sioner, och honan erhålles derstädes ej sällan af 11—11"/, tums 
dec. m. längd, och enligt LörkKen och MALMGREN har den någon 
gång t. o. m. en längd af 12—13 tum D:o. Hanarne äro 
mycket mindre, vanligen ej mera än 6—10 tum långe, men här 
varande Universitets zool. museum eger en hane från norra 
Grönland af 11 tums dec. m. längd. Till följd deraf att hufvudet 
är mycket stort och tjockt har den en klumpig, oproportionerlig 
och ful kroppsform, och detta i högre grad än förhållandet är 
med de båda ofvan beskrifna arterna. Kroppen är baktill ha- 
stigt afsmalnande. Största kroppshöjden, som, då buken ej är 
är utspänd, är belägen vid 1:sta ryggfenans början eller buk- 
fenornas bas, innehålles stundom något mera än 5, och stundom 
