138 — Simpfiskar. 
vid förlockets nedre ände, är minst samt rigtad nedåt. Stundom 
förete de i Östersjöns norre del och i Bottniska Viken förekommande 
individerne 4 taggar 1 bakre och undre kanterne af förlocket"), 
och någon gång hafva vi hos samma exemplar på ena sidan 
funnit 4 och på den andra 3 dylike taggar. — Gällocket är 
triangulärt, i den bakre intill underlocket stötande kanten helt 
tunnt och membranöst, samt i den öfre särdeles tjockt, och der 
baktill utlöpande 1 en stark tagg, som ej når till den öfre spet- 
sen af underlocket. Detta senare ben har nedtill en stark bakåt 
och nedåt rigtad tagg”), samt midt emot den en lång och smal 
sådan, som ligger intill och är förenad med den främre kanten 
af gällocket. Dess öfre mjuka hörn, som räcker ett godt stycke 
utom gällockets tagg, är trubbigt tillspetsadt. — Gälhinnans 
strålar äro 6, och båda gälhinnorna äro förenade under ”gäl- 
näset” (isthmus), och bilda der en gemensam fri kant eller flik. 
— Talrika små kardlika tänder förekomma på mellankäksbenen, 
underkäken "och plogbenets främre ände, och på sistnämnda ben 
bildar tandfältet en trubbig framstående vinkel å midten. — 
1:sta ryggfenan, som börjar öfver bukfenornas bas, och baktill 
vid basen vanligen sammanhänger med den 2:dra, har 9 till 11, 
vanligen 10 taggstrålar, af hvilka de längste hafva längden un- 
gefär lika med afståndet mellan nosspetsen och bakre delen af 
den främre 1/, af ögats diameter. De båda främste sitta intill 
hvarandra på samma interspinalben. Då ej flere än 9 strålar 
förefinnas, hafva vi funnit, att den 10:de blifvit öfverflyttad till 
den 2:dra ryggfenan, hvilken då främst har en taggstråle. Nå- 
gon gång hafva vi iakttagit, att denna fena börjar med en tagg- 
stråle äfven då 1:sta ryggfenan har 10 sådane. — 2:dra rygg- 
fenan, som är högre än den 1:sta, har 14 till 16, vanligen 15 
till 16 ledade men icke grenige strålar, och i de nämnda un- 
dantagsfallen dessutom stundom främst 1 taggstråle. Afstäåndet 
mellan denna fena och midten af stjertfenans bas är hos dem 
från de vestra kusterna ungefär lika med hjessfältets bredd. — 
1) Enligt LÖTKEN är detta förhållande ej sällsynt bland de rötsim- 
por, som erhållas vid kusterna af Danmark och Färöarna. Vi hafva aldrig 
iakttagit det hos någon rötsimpa från våra vestra kuster. 
2) Uti Skandinavisk Fauna uppgifves, att gällocket har 2:ne taggar, 
ehuru det blott har 1. och då der ej talas om underlocket, är det antag- 
ligt, att äfven detta blifvit räknadt till gällocket, och att dess tagg blifvit 
ansedd såsom den 2:dre gällockstaggen. 
