Rötsimpan. 139 
Analfenan, som börjar temligen långt bakom anus, och slutar 
något framom slutet af 2:dra ryggfenan, samt är lägre än 
denna, har 11 till 13 ledade men icke grenige strålar. — Bröst- 
fenorna, som äro stora samt snedt rundadt ovala, och som räcka 
till eller nära anus, hafva 16 till 17 strålar, af hvilka de nedre 
äro tjockare och kortare samt räckande något längre utom fen- 
hinnan, och alla äro ledade, men icke klufne. — Bukfenorna, 
som hafva sitt fäste något litet bakom fästet för bröstfenorna, 
och som äro kortare än dessa, och som hos honan icke och hos 
hanen stundom räcka till anus, hafva 1 taggstråle och 3:ne le- 
dade men icke grenige strålar, af hvilka den 1:ste är nära för- 
enad med taggstrålen, och den 3:dje är föga kortare än den 
2:dre, som är längst. — Stjertfenan är tvär med afrundade 
hörn, och har 9 fullständige och tvågrenige, samt dessutom of- 
van 5 och nedan 4 ofullständige strålar. Dess längd är något 
större än afståndet mellan nosspetsen och bakre kanten af ögon- 
hålan. — Anus är hos honan belägen ungefär vid midten af 
totallängden, och hos hanen något framom denne midt. — Huden 
har på öfre sidan af hufvudet flere eller färre små vårtlika mjuka 
ojemnheter, och på sidorna af kroppen så väl ofvan som nedan- 
för sidolinien flere eller färre små skråflige eller taggige ben- 
knölar. — Sidolinien, som börjar ofvan basen af supraclavicu- 
larbenets tagg, företer en föga eller icke märkbar sänkning un- 
der början af 2:dra ryggfenan, och en något tydligare sådan un- 
der slutet af samma fena. Den går betydligt närmare intill 
kanten af ryggen än intill den af buken. Den har omkring 
40 porer, och dessutom förefinnas af dylika porer en parallel rad 
ofvan och en D:o under den samme. — Färgen är vexlande 
efter kön och ålder och äfven individuelt samt i någon mån 
efter lokalerne. Ofvan är den mer eller mindre mörkt olivbrun 
eller ock svartbrunaktig. Nedåt kropssidorna ljusnar denne 
färg och blir fläckig eller marmorerad af gulhvitt eller gråhvitt, 
och stundom, i synnerhet hos unga exemplar, förmärkas på bakre 
delen af kroppen några få dylikt färgade ljusa tvärband. Buk- 
sidan är gulhvit eller hvitaktig. Uti lekdrägten är den hos 
hanen högröd med kopparglans, samt derjemte med silfverhvita 
rundade fläckar; som äfven sträcka sig upp på sidorna af buken, 
och hos honan guldgul med marmorering af hvitaktiga fläckar 
(C. U. Exström). Hanen har i allmänhet något högre och skarpare 
begränsade färger. Fenorna hafva gråhvite eller gulhvite och 
