142 Simpfiskar. 
och 0. sphenoticum är litet. Pannan är starkt konkav, och o. 
ectethmoidea hafva icke deras bakre spetsar vid supraorbital- 
kanterne utstående, utan desse kanter äro alldeles jemne. Hvart- 
dera o. nasale har en stark och spetsig uppstående tagg. Här, 
såsom hos slägt. Sebastes, är det det 3:dje infraorbitalbenet som 
är förlängdt bakåt samt stötande intill förlocket. Dess bakre 
utskott är bredt och trubbigt. De infraorbitalben, medelst 
hvilka detta ben är upphängdt vid o. sphenoticum, äro till an- 
talet 2:ne, samt helt små. <Plogbenets främre ände är bred, 
och dess bakre utskott är kort. Gombenen äro små och föga 
utbildade, såsom i allmänhet förhållandet är, då de icke bära 
tänder, och o. mesopterygoidea äro äfvenledes små. Mellan- 
locket har en tagg, som stöter intill den å underlocket varande 
nedåt och bakåt rigtade taggen. TI afseende på skulderapparaten 
får det anmärkas, att supraclavicularbenet har en stark och 
spetsig tagg i bakre kanten, att skulderbladet och korpbenet äro 
små, och scapularfenestran framtill begränsad af nyckelbenet, 
samt att o. brachialia äro stora. Ossa pelvis äro starkt fä- 
stade vid nyckelbenen. 
Rötsimpan är en af våra allmännaste hafsfiskar, och före- 
kommer på ringa djup 1 närheten af alla våra Skandinaviska 
hafskuster från de nordligaste delarne af Bottniska Viken rundt 
omkring till Varangerfjorden, och enligt MaALrmceren derifrån vi- 
dare österut till de inre trakterna af Hvita Hafvet. Den har 
äfven erhållits vid Novaja Semlja och förekommer sannolikt vid 
norra Sibiriens ishafskust. Enligt MaALrmeren är den allmän vid 
Spetsbergen på sådana ställen der isen icke ligger qvar vid 
stränderna större delen af sommaren, d. v. s. företrädesvis vid 
dess vestra kuster. Enligt FaBricius och Lötren är den, nem- 
ligen variet. groenlandica, allmän vid Grönlands kuster och vid 
de östra kusterna af Norra Amerika ned till Cap Hatteras. En- 
ligt LörKen är det äfven denna varietet, som förefinnes vid Is- 
land. I Europa går den söderut till England och Frankrike, 
och förekommer enligt Gervais och Bovrart!) t. o. m. vid detta 
senare landets vestra kuster. Den är här mycket mindre än i 
de nordligare hafven, der den ernår sin högsta utveckling, och 
följaktligen har sitt egentliga hem. Den har således en mycket 
vidsträckt geografisk utbredning och torde kunna betraktas så- 
1) Les Poissons de Mer, 1:re partie, pag. 46. 
