Halfulken. 163 
spår till benknölar eller granulationer. — Sidolinien är tydlig 
och har sällan flere än 18 porer. — Den 1:sta ryggfenan, som 
hos de äldre är ungefär lika hög som hufvudet är långt, men 
hos de yngre är låg, har 7 till 3 taggstrålar. — Den 2:dra 
ryggfenan, som vid basen icke genom något mellanrum är skild 
från den 1:sta, och som är högre än denna, samt med spetsarne 
af sine längste bakre strålar blott med en half orbitaldiameters 
längd är skild från stjertfenans bas, har 12 till 14 mjuke strå- 
lar. — Analfenan, som börjar omedelbart bakom anus, och som 
har ungefär samma höjd och längd som 2:dra ryggfenan, har 
11 strålar. — Bröstfenorna, som äro bredt afrundade, och räcka 
tillbaka bakom anus, hafva 18 till 21 strålar. — Bukfenorna äro 
jemförelsevis långa, och räcka nästan till anus, och hafva I tagg- 
stråle och 3 mjuke strålar. — Stjertfenan har 10 till 11 ledade och 
mot spetsen tvågrenige strålar, samt dessutom å hvardera sidan 3— 
4 oledade strålar. — Färgen är hvitaktig med 3:ne gråbruna tvär- 
bandöfver kroppssidorna. Det mellersta af dessa, som utgår från 
basen af den 2:dra ryggfenan, är bredast, och har bredden un- 
gefär lika med ögonhålans diameter. Dessa band förete inuti 
ljuse fläckar af bottenfärgen. Stundom är färgen mörkare samt 
mera markerad, och marmorerad af brunt. Fenorna äro hvita 
med otydliga gråbruna tvärband, och dessa äro bildade af mörke 
fläckar på fenstrålarne, liksom hos simporna. Analfenan är 
nästan utan mörkare tvärband"). | 
Den har enligt Corrett erhållits åtskilliga gånger i Norge: 
utanför Vardö, i Porsangerfjorden i Finmarken, vid Tromsö samt 
i Trondhjemsfjorden. Dessutom har den erhållits i hafvet mel- 
lan Norge och Spetsbergen, vid Novaja Semlja och vid Grön- 
lands vestra kust. Den är en djupvattensfisk, och har tagits i 
i så kallad ”trawl” på 148—223 famnars djup, samt i magen 
hos hälleflundra och torsk, hvilka ofta gå på betydligt djup. 
Enligt Corrett inträffar dess lek troligtvis i Juli och Augusti. 
Samme författare har i magen hos den funnit maskar och blötdjur. 
VI. Slägtet Icelus, H. Krörver. 1844. 
(Naturhist. Tidskr. 2:den Rekke, Bd. 1, pag. 261. — 1844—1845). 
Kroppsformen liknar 1 det närmaste den, som är vanlig 
inom den senare afdelningen af slägtet Cottus. Kroppen är 
bakom hufvudet något hoptryckt, och har långs hvardera sidan 
1) Denna beskrifning är grundad på de af COLLETT och LÖTKEN lem- 
nade beskrifningarne. 
