164 Simpfiskar 
af ryggkanten en rad af taygbeväpnade benskifvor. Sidolinmien 
har äfven någre benknölar, åtminstone framtill. Hufvudet är 
stort, och af en nästan pyramidal och framtill afrundad form. 
Förlocket är beväpnadt mcd taggar, men ygällocket saknar tagg 
upptill. Fina kardlika tänder finnas på käkarne, plogbenet 
och gombenen. 2:ne intill hvarandra sittande ryggfenor. Anal- 
fenam utan taggstråle. Bröstfenorna af samme form som hos 
slägtet Cottus. Bukfenorna med 1 taggstråle och 3:ne mjuke 
strålar. Gälhinnans strålar 6. Ingen simblåsa. 
Af detta slägte är blott en art känd, nemligen 
Icelus hamatus, H. Krörer. 
Klykskrabben 
Hufvudets längd innehålles ej fullt 3:ne gånger i total- 
längden.  Förlocket med 4 taggar, af hvilka den öfverste hos 
exemplar, som €j äro mycket unga, (25 mill. eller mera långa) 
är mer eller mindre djupt tvåklufven. 
1 rf. 8—9; 2 rf. 17—20; af. 13—16; brf. 17—19; bf: 1-+ 
33 Sbjf. LIL i 
Icelus hamatas, H. KRÖYER: Naturhist. Tidskr. 2:den Rekke, 1:ste Bd. pag. 
253. — 1844—1845. 
IDEM: Gaimard, Voygages en Scandin. en Lapponie et au 
Spitzberg, Zoologie, Atlas, Poissons, pl I, fig. 2: — 1845. 
A. GUNTHER: Catal. of the Acanth. Fish. in the Coll. of 
Brit. Mus., vol. II, pag. 172. — 1860. 
A. J. MALMGREN: Öm Spetsbergens Fisk-fauna; Öfvers. af 
K. Vet. Akad:s Förh 1864, pag. 507. — 1865 
furciger, A V. MALM: Ichthyol. Bidr. till Skand:s Fauna; Förh. 
vid Skandin. Naturforsk:s 9:de Möte i Stockholm 1863, pag. 
410 — 1865 '). 
hamatus, L. ESMARK: Bidrag til Finmarkens Fiske-fauna; Vidensk. 
Selsk:s i Christiania Forh. 1868, särsk. aftr. pag. 5. — 1869. 
R. COLLETT: Norges Fiske, pag. 35. — 1875. 
CHR. LÖUTKEN: Forelöb. Meddel. om nord. Ulkefiske, Vidensk. 
Meddel. fr. den naturh. Foren. i Kjöb. 1876, pag. 380. — 
1876—1877. 
S R. CuLLETT: Meddelelser om Norges Fiske i Aarene 1875 
—78, Uhrist. Vid. Selsk:s Forh. 1879, N:o 1, pag. 14 — 1879. 
1) I öfverensstämmelse med R. COLLETT och CHR. LUTKEN anse äf- 
ven vi, att den under detta namn af MALM beskrifne fisken till arten sam- 
manfaller med Icelus hamatus, sedan desse författare iakttagit, att I. ha- 
matus ofta har taggiga benskifvor långs basen af analfenan. 
