170 Simpfiskar. 
samma antal strålar som den, eller 23—26. — Bröstfenorna 
äro stora samt tillspetsade, då de äro hoplagda, och räcka ett 
stycke bakom början af analfenan, och hafva å exemplar från 
Jan Mayen företett 21, men hos de vid Grönland erhållna 17— 
19 strålar, af hvilka de 7—8 nedre hos de äldre till större de- 
len af deras längd varit frie. — Bukfenorna, i synnerhet hos 
hanen, äro temligen långa och smala, samt räcka bakom anus, 
och hafva 1 taggstråle och 3:ne mjuke strålar. — Stjertfenan, 
som är temligen smal och något tillspetsad, har 11—12 full- 
ständige strålar. — Alla fenstrålar, med undantag af dem i 
stjertfenan, äro enkle, d. v. s. icke grenige. — Hanens genital- 
papill är mycket stor, så att den hos en hane af 108 millim:s 
totallängd var 11 millim. lång. — Färgen är enligt Correrr i 
betydlig mån föränderlig efter åldern. Hos yngre exemplar före- 
finnas på gulaktig bottenfärg store vertikale svartaktige eller 
svartbrunaktige fläckar, som från den brunaktige ryggen sträcka 
sig ned till sidolinien, och andre sådane, som ej sammanhänga 
med de förre, gå från sidolinien ned mot den silfverhvite buken. 
Hos äldre exemplar sammanlöpa fläckarne till långsgående band, 
som ofta äro afbrutna, eller gå 1 sned rigtning, eller också äro 
upplösta i mindre fläckar, På bröstfenorna äro transversella 
mörka band. 
Denne äfvenledes högnordiske hafsfisk har icke blifvit an- 
träffad i närheten af. någon Svensk kust. Enligt L. ESMARK 
(anf. st.) synes den icke vara särdeles sällsynt vid Nordlands 
och Finmarkens kuster i Norge. Den har af honom erhållits i 
bottenskrapa på 30 famnars djup vid Hammerfest, och Prof. 
G. 0. Sars har äfvenledes med bottenskrapa tagit flera exemplar 
vid Lofoten på ända till 150 famnars djup, och den senare har 
enligt Corzett äfven tagit den vid Christiansund. Af Kyrko- 
herden Lögzere har den enligt Esmark tagits vid Vadsö. Enligt 
A. I. Marnmcren och RB. Courerr förekommer den vid Spetsber- 
gen, och den senare uppgifver, att den under de Norska Nord- 
hafsexpeditionerna 1876 och 1877 erhållits i iskallt vatten i 
trakten af Jan Mayen på 30 famnars djup. Enligt LörKes lär 
den ej vara sällsynt vid Grönlands vestkust, hvarifrån den först 
blifvit känd, och den har erhållits vid östra kusten af N. Ame- 
rika ned till New England. Dess födoämnen utgöras af kräft- 
djur och maskar m. m. 
