Knorrhanen. 173 
:Trigla gurnardus, B. COLLETT: Norges Fiske etc., pag. 37. — 1875. 
å 5 4. W. MALM: Göteborgs och Bohusläns Fauna, pag. 
405. — 1877. 
Nigripes, IDEM: ibm, pag. 403 
gurnardus, RB. COLLETT: Meddelelser om Norges Fiske i Aarene 1875 
- 78; Christ. Vidensk. Selsk:s Forh. 1879, N:o 1, pag. 
15. — 1879. 
” 
” 
Dess vanliga benämning i Bohuslän är Knot, och vid Skånska kusten 
af Öresund Knorrhane, på grund af det egendomliga ljud, som den låter 
höra då den uppdrages ur vattnet. Enligt S. NILSSON kallas den i Sverige 
äfven Gnoding och i Norge Gnorr samt Ouskarryt. MALM uppgifver dess- 
utom äfven den Svenska benämngen Halhös från Bohuslän. 
Anm. Då enligt den ofvan stående synonymien LINNÉ uti både X:de 
och XII:te upplagorna af Systema Nature gifvit denna art så väl namnet 
Trigla Gurnardus som det af Trigla Hirundo. men uti Fauna Svecica en- 
dast det sist nämnda, och detta säledes, särskildt med afseende på det der- 
städes förekommande citatet af hans Vestgöta resa, utan tvifvel har den 
säkraste tillämpningen, synes deraf följa, att arten egentligen borde heta 
Trigla hirundo, LINSÉ. Författarne hafva emellertid på grund af BLocHS 
auktoritet och möjligen af pietet för denna gifvit den namnet Trigla gur- 
nardus och i öfverensstämmelse med BLocH gifvit namnet Trigla hMrundo 
åt en annan art. Då detta bruket blifvit allmänt antaget, vilja äfven vi 
följa det samma, ehuru vi icke kunnat undertrycka denna anmärkning 
Beskr. Längden stiger till 13—14 dec. tum eller 390— 
420 millim.  Kroppsformen är långsträckt och jemnt afsmal- 
nande bakåt, och kroppen är temligen smal vid stjertfenans bas, 
ehuru den derstädes är lika bred som hög. Största kroppshöj- 
den, öfver bukfenornas bas eller vid början af 1:sta ryggfenan, 
innehålles 5—6 gånger 1 totallängden, och största tjockleken är 
ungefär lika med 3,;, af höjden. Kroppen är till följd af ryg- 
gens och sidoliniens beskaffenhet något litet kantig. Ryggen 
har en långsgående fåra, i hvilken ryggfenorna sitta, och som 
på sidorna är begränsad af en rad benknölar, som hos de äldre 
äro krenulerade eller skarpt knottrige. En liknande men grun- 
dare fåra förefinnes äfven långs undre sidan af stjertafdelningen, 
och i den har. analfenan sitt läge, men den är ej på sidorna 
begränsad af några benknölar. — Hufvudet, hvars längd till 
spetsen af gällockstaggen innehålles ungefär 3”/;-—33/, gånger i 
totallängden,är af en nästan pyramidlik och baktill fyrkantig form. 
Hjessan och kinderna, d. v. s. bakre delen af hufvudets sidor äro 
plattade. Des öfre profilkontur är från ögonen till den urnupne 
eller urbugtade nosspetsen jemnt stupande och föga konkav, och 
