150 Simpfiskar. 
Trigla cuculus, LINNÉ: Systema Nature, ed. X:ma, pag 301. — 1758. 
- : IDEM: Museum Adolphi Friderici Regis, T. II:di Prodromus, 
pag. 93. — 1764. 
S pini, BLocH: Naturgesch. d. ausländ. Fische, Theil VII, pag. 130, 
Taf. 355. — 1793. 
3 cuculus, ÅA. J. RETzZIUS: Faun& Suecice pars I:ma, pag. 341. — 1800. 
3 cuculus? CUVIER & VALENCIENNES: Hist. nat. des Poiss. T. 
E pint, BL. IV, pag. 26, — 1829. 
> cuculus, YARRELL: British Fishes, 3:rd edit , vol. II, pag 10 — 1859. 
5 pini, A. GUNTHER: Catal. of the Acanthopt. Fishes etc., vol II, 
pag. 199. — 1860 
24 cuculus, A. W. MALM: Öfvers. af K. Vet. Akad:s Förh. 1870, N:o 
7, pag. 825 — 1871. 
3 : R. COLLETT: Norges Fiske, pag. 37. — 1875. 
s ; P. GErRVAIS & R. BoULART: Les Poissons etc., vol. II, pag. 
5l, pl 19. — 1877. 
: e A. V. MALM: Göteb:s och Bohusl:s Fauna, pag. 397 — 1877. 
Beskr.1). Längden omkring 1 fot eller något litet mera. 
Kroppsformen i det närmaste lik den af föregående art, men 
hufvudet är något kortare och högre. Dess längd innehålles 
ungefär 4!/, gånger i totallängden, och dess höjd är nästan 
lika med afståndet mellan nosspetsen och bakre kanten af för- 
locket. Pannan är smal, smalare än ögats vertikale diameter, och 
djupt konkav långsåt. Nosens öfre profilkontur sänker sig starkt 
och är betydligt konkav. Nosens bredd är mer än 1!/, gånger 
större än pannans minsta bredd mellan ögonen. De taggar, som 
förefinnas vid främre änden af det främsta infraorbitalbenet, 
äro korte och trubbige. Öfverkäken räcker något längre fram 
än den undre. Orbitas longitudinelle diameter är lika med !/, 
af hufvudets längd. Förtocket har i sitt bakre nedre hörn ett 
par små taggar. Gällockets bakre tagg är mindre än den å 
den öfre utbredde delen af elavicularbenet. Tänderna äro mycket 
små och kardlikt sittande på samma ben som hos föregående 
art. Gälhinnans strålar äro 7. Fjällen äto temligen stora och 
vid deras bakre frie kant fint taggiga. På den öfre halfdelen 
af kroppen äro de ordnade i omkring 70 transversella pariga 
rader, till utseendet liknande transversella veck. Sidolinien, 
som är något upphöjd och glatt, sänker sig i början obe- 
tydligt, och går derefter rät till midten af stjertfenans bas, der 
1) Den är hufvudsakligen grundad på de af CUVIER & VALENCIENNES 
och af MALM meddelade beskrifningarne. 
