Rödknoten. 181 
den delar sig i 2:ne grenar. — l1:sta ryggfenan har 8—9 (hos 
de äldre vanligen det senare antalet) taggstrålar, af hvilka den 
2:dre är längst. Den 1:ste strålen är framtill knottrig. — 2:dra 
ryggfenan, som är dubbelt längre än den 1:sta, har 18 strålar, 
som alla äro mjuke. — Analfenan, som börjar något bakom 
början af 2:dra ryggfenan, men slutar under slutet af den, har 
16—17 mjuke strålar, vanligen det förra antalet. Den siste strålen 
både 1 denna och föregående fena är dubbel. — Bröstfenorna 
äro stora och nå tillbaka till början af analfenan, och litet 
längre tillbaka än bukfenorna. De hafva ungefär samme form 
som hos föregående art samt 10—11 genom fenhinna förenade 
och 3:ne frie appendikuläre strålar, och af de förre äro 4:de till 
7T:de 2:ne gånger tvåklufne, och 2:dra, 3:dje, 3:de, 9:de och 10:de : 
I gång tvåklufne. — Bukfenorna, som nå tillbaka till anus, 
hafva 1 taggstråle och 5 mjuke strålar. — Stjertfenan, som 
baktill är utringad till !/, af dess längd, har 11 fullständige 
strålar. — Anus är belägen under 2:dra ryggfenans 2:dre stråle. 
— Färgen är ofvan och på sidorna mer eller mindre ljust röd 
eller rosenröd. 
Denne fisk är en af våra sällsyntaste, och den är sannolikt 
blott tillfälligt förekommande i hafvet utanför våra vestra kuster. 
Så vidt med säkerhet kändt är!), har blott ett exemplar af den 
erhållits i Sverige, nemligen det af Manm å anf. st. beskrifna, 
hvilket fångades den 3:dje Juni 1869 strax utanför Strömstad i 
Bohuslän, och hvilket förvaras i Göteborgs naturhistoriska mu- 
seum. Enligt R. Correrrt har samma år ett exemplar fångats 
i Christianiafjorden, och förvaras i Christiania Universitets zoolo- 
giska museum, och det lär vara det enda, som erhållits vid Norge. 
Enligt Cuvier & VALENCIENNES OCh YARRELL Samt Dekay är den 
allmän vid Englands och Frankrikes Atlantiska kuster samt äf- 
ven vid Hollands, och ingår 1 Medelhafvet åtminstone ända till 
Malta, samt går i Atlantiske Oceanen söderut till Madeira och 
vesterut till Norra Amerikas östra kust, der den erhållits i 
hafvet utanför New York. Enligt Yarrenr inträffar dess lek vid 
England i Maj eller Juni. Det läte, som denna arten gifver 
ifrån sig, lär hafva någon likhet med gökens galande, och detta 
lär hafva gifvit anledning till artnamnet cuculus. 
INRE RETzZIUS upptagit den i sin Fauna, ehuru den icke var upp- 
tagen af LINNE uti hans Fauna Svecica, ser det ut, som om RETzZIUS, då 
han säger om dess förekomst ”Habitat in mari occidentali”, hade fått känne- 
dom om något bevis på dess förekomst i hafvet vid vår vestra kust. 
