Bottenmusen. 191 
mindre tydlig marmorering af mörkare färg. På undre sidan 
af hufvudet och på buken är den hvit. På ryggsidan förefin- 
nas vanligen 3—4 svartaktige eller svartbrune transverselle 
fläckar, hvaraf 1 vid hvardera ryggfenan, 1 ungefär midt emel- 
lan 2:dra ryggfenan och stjertfenan och 1 vid denna sist nämn- 
das bas. Undre sidan af stjertafdelningen hvit med gråbruna 
fläckar.  Rygg-, bröst- och stjertfenorna grågula med svart- 
bruna fläckar, som bilda irreguliera afbrutna band. Analfenan 
hvit, hos de äldre med mörkare fläckar; bukfenorna hvita. Iris 
bronzfärgad med rödaktige strålar. 
Hanen, som mera sällan erhålles, utmärker sig enligt S. 
NiLsson genom en tydlig genitalpapill samt genom en mellan 
ögonen bredare panna, hvars bredd är lika med 1!/, ögon- 
diameter. 
Ungarne (1 tums dec. m. längd eller något mer) afvika i 
flera afseenden från de gamle. Enligt SrvrEnstrur och LörKEN!) 
hafva de en mindre långsträckt kroppsform, så att bredden inne- 
hålles i totallängden endast omkring 3", gånger. Nosen är 
mindre framstående, och ögonhålans diameter är ungefär lika 
med nosens längd. De 4 taggarne på öfre sidan af nosspetsen 
äro mindre än hos de gamle, men kölarne på hufvudet och spet- 
sarne på posttemporalbenen äro mera utstående och skarpe. 
Samma förhållande är det med kölarne och de af dem baktill 
bildade spetsarne på de kroppen betäckande benskifvorna, i syn- 
nerhet på den främre delen af ryggen och på stjerten. Den 
hos de gamle enkle kölen långs öfre sidan af stjerten är hos 
ungarne dubbel nästan ända bort till stjertfenans bas. Skägg- 
trådarne på undre sidan af hufvudet äro rudimentäre. Bukfe- 
norna äro något längre. Anus har något olika läge, och lig- 
ger mellan det 5:te paret af bukskifvorna bakom bukfenorna. 
Färgteckningen företer en skarpare motsättning mellan mörke 
och ljuse färger. — Hos en unge af 17 mill:s eller föga mera 
än 1/, tums längd fann Corrett?) hufvudets längd utgöra ungef. 
1/, af totallängden. De utskott, som bära de 4 uppstående tag- 
garne vid nosspetsen, voro helt korta, hvadan taggarne icke syn- 
tes hafva någon lutning framåt. Mellan den 2:dra ryggfenan 
och stjertfenan var ännu spår till den embryonala ryggfenan. 
1) Vidensk. Meddelels. fra den naturhist. Foren. i Kjöbenhavn 1861, 
pag. 277. 
2) Norges Fiske, pag. 39. 
