Makrilen. ZP 
nedre bakre hörn är afrundadt, och dess främre tjocke kant är 
temligen grundt urbugtad. Underkäken sträcker sig något 
längre tillbaka än det främsta infraorbitalbenet, och dess båda 
sidohalfvor hafva sine undre kanter liggande intill hvarandra. 
Mellanlocken ligga framtill äfvenledes intill hvarandra. Med 
undantag af nacken och det anförda triangulära fältet på hvar- 
dera sidan af nacken, är hufvudet utan fjäll, men kinden eller 
trakten bakom ögat är något ruggig af vägformiga långsgående 
ojemnheter. — Små och spetsiga tänder förefinnas 1 enkel rad 
på mellankäksbenen, underkäken och gombenen, samt några få 
(3—4) å hvardera sidan af plogbenets främre tjockare ände, 
der de bilda 2:ne korta, bakåt divergerande rader. Tungan 
saknar tänder. Påhvardera mellankäksbenet och på underkäkens 
sidohalfva är deras antal 40—45 hos äldre exemplar. På större 
exemplar äro de särdeles få och mindre tydliga på plog- 
benet. Tungan har någon silfverglans. De undre svalgbenen 
hafva talrika och långa tänder, och de äro äfven talrika 
på de öfre d:o, ehuru kortare. På bådadera sitta de kard- 
likt. — Gälhinnorna äro dolda innanför underlocken och un- 
derkäken samt ligga framtill öfver hvarandra, under det smala 
och tunna gälnäset. Hvardera har 6 till 7 strålar, af hvilka 
i sist nämnda fall den främste är rudimentär. — 1:sta rygg- 
fenan, som har sin början föga framom slutet af den första 
!/, af kroppslängden från nosspetsen till stjertfenans urbugt- 
ning, är liten och kort samt långt skild från den 2:dra d:0, 
och har, då den uppreses, en triangulär form, och kan nedläg- 
gas i en grop i ryggen. Dess taggstrålar, som äro 10 till 12 
(oftast 10 till 11) till antalet, och af hvilka den 2:dre är längst 
och den bakerste är helt liten och stundom dold i den nämnde 
gropen, äro icke synnerligen starke. Denna fenas höjd är nå- 
got mindre än underkäkens längd. Afståndet mellan båda 
ryggfenorna är något mindre än hufvudets längd, och hos hanen 
större än och hos honan stundom ungefär lika med kroppens 
höjd. — 2:dra ryggfenan, är lägre än den 1:sta, börjar öfver 
analöppningen och har en liten och smal samt icke fri tagg- 
stråle samt 11 till 12 mjuke strålar, af hvilka den 1:ste och 
stundom de 2:ne förste äro enkle, d. v. s. icke grenige, och i 
senare fallet är den förste blott emot spetsen otydligt ledad. 
Den siste strålen är dubbel. I öfre kanten är denna fena urbugtad 
och den sänker sig starkt bakåt. — Analfenan är ungefär af 
